Особу, яка вчинила злочин, може бути за вироком суду звільнено від покарання, коли буде визнано, що в силу наступної бездоганної поведінки і чесного ставлення до праці цю особу на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною.
( Стаття 50 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР N 4571-10від 12.01.83 )
Стаття 51. Звільнення від кримінальної відповідальності із застосуванням заходів адміністративного стягнення, примусових заходів виховного характеру або громадського впливу
Особу, яка вчинила діяння, що містить ознаки злочину, який не являє великої суспільної небезпеки, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що її виправлення і перевиховання можливе без застосування кримінального покарання. В цьому разі відповідно до законодавства України може бути прийнято одне з таких рішень:
1) про притягнення особи до адміністративної відповідальності;
2) про передачу матеріалів справи на розгляд товариського суду;
3) про застосування примусових заходів виховного характеру;
4) про передачу особи на поруки громадській організації або трудовому колективу.
Звільнення від кримінальної відповідальності з притягненням до адміністративної відповідальності допускається лише в справах про злочини, за які законом передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше одного року або інше більш м'яке покарання.
Звільнення від кримінальної відповідальності з передачею матеріалів справи на розгляд товариського суду допускається лише в разі, якщо особа вчинила діяння, що містить ознаки злочину, вперше.
Звільнення від кримінальної відповідальності із передачею особи на поруки допускається, якщо вона щиро розкаялась у вчиненому діянні, що містить ознаки злочину, і від громадської організації або трудового колективу надійшло клопотання про передачу їм цієї особи на поруки. Не може бути передано на поруки особу, яка вдруге вчинила умисне діяння, що містить ознаки злочину, або раніше передавалася на поруки.
Особа, яка вчинила діяння, що містить ознаки злочину, і передана на поруки, може бути притягнута до кримінальної відповідальності за це діяння, якщо вона протягом року не виправдала довір'я трудового колективу, порушила своє обіцяння виправитись і не підкоряється правилам співжиття або залишила роботу з метою ухилитись від громадського впливу і якщо, у зв'язку з цим, є рішення громадської організації чи трудового колективу про відмову від поручительства.
( Стаття 51 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР N 1848-09від 23.03.77; N 4571-10 від 12.01.83, Законами N 2468-12 від17.06.92; N 3787-12 від 23.12.93 )
Стаття 52. Умовно-дострокове звільнення від покарання і заміна покарання більш м'яким
До осіб, засуджених до позбавлення волі, умовно засуджених до позбавлення волі з обов'язковим залученням до праці, виправних робіт або направлення в дисциплінарний батальйон, а також до осіб, умовно звільнених з місць позбавлення волі з обов'язковим залученням до праці відповідно до статті 52-2 цього Кодексу, крім осіб, перелічених у статті 52-1 цього Кодексу, може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням.
Умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням може бути застосовано до засудженого лише в тому разі, коли він зразковою поведінкою і чесним ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням застосовуються судом за місцем відбування покарання засудженим за спільним поданням органу, який відає виконанням покарання, і спостережної комісії при виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, а щодо осіб, умовно засуджених до позбавлення волі з обов'язковим залученням до праці та умовно звільнених з місць позбавлення волі з обов'язковим залученням до праці, - також і за спільним поданням адміністрації і громадських організацій за місцем роботи засудженого. Щодо осіб, які відбувають покарання в дисциплінарному батальйоні умовно-дострокове звільнення від покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням застосовуються за поданням командування дисциплінарного батальйону.
Умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням може бути застосовано після фактичного відбуття засудженим не менше половини призначеного строку покарання.
До осіб:
1) засуджених за умисний злочин до позбавлення волі на строк понад три роки;
2) що раніше відбували покарання у місцях позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинили умисний злочин, за який їх засуджено до позбавлення волі;
3) що вчинили під час відбування покарання у місцях позбавлення волі умисний злочин, за який їх засуджено до позбавлення волі, - умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням може бути застосовано після фактичного відбуття не менше двох третин призначеного строку покарання.
До осіб, засуджених за виготовлення або збут підроблених грошей чи цінних паперів при обтяжуючих обставинах (стаття 79 частина 2); порушення правил про валютні операції при обтяжуючих обставинах (стаття 80 частина 2), розкрадання державного або колективного майна в особливо великих розмірах (стаття 86-1), крім вчиненого шляхом розбою; вимагательство державного, колективного або індивідуального майна, вчинене при обтяжуючих обставинах (стаття 86-2 частини 2 і 3, стаття 144 частини 2 і 3); згвалтування, вчинене групою осіб, або згвалтування неповнолітньої (стаття 117 частина 3); зловживання владою або посадовим становищем, перевищення влади або посадових повноважень, одержання хабара, посередництво в хабарництві або дачу хабара при обтяжуючих обставинах (статті 165 частина 2, 166 частини 2 і 3, 168, 169 частина 2 і 170 частина 2); розкрадання радіоактивних матеріалів (стаття 228-3); незаконні вироблення, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту чи збут наркотичних засобів або психотропних речовин при обтяжуючих обставинах (стаття 229-1 частини 2 і 3); розкрадання наркотичних засобів або психотропних речовин при обтяжуючих обставинах, крім вчиненого особливо небезпечним рецидивістом або шляхом розбійного нападу, або у особливо великих розмірах (стаття 229-2 частина 2); організація або держання дому для вживання чи виготовлення наркотичних засобів або психотропних речовин при обтяжуючих обставинах (стаття 229-4 частина 2); використання коштів, здобутих від незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів при обтяжуючих обставинах (стаття 229-12 частина 2); незаконне введення в організм наркотичних засобів або психотропних речовин при обтяжуючих обставинах (стаття 229-15 частини 2 і 3); розкрадання, незаконні виготовлення, придбання, зберігання, передача чи продаж іншим особам обладнання, призначеного для виготовлення наркотичних засобів або психотропних речовин при обтяжуючих обставинах (стаття 229-17 частини 2 і 3); розкрадання прекурсорів при обтяжуючих обставинах (стаття 229-19 частини 2 і 3); незаконні виготовлення, придбання, зберігання, перевезення або пересилання прекурсорів при обтяжуючих обставинах (стаття 229-20 частини 2 і 3), зловживання військової посадової особи владою чи посадовим становищем, перевищення військовою посадовою особою влади чи посадових повноважень, бездіяльність військової влади при обтяжуючих обставинах (статті 254 пункти "б" і "в", 254-2 пункти "б", "в" і "г", 254-3 пункти "б" і "в"), -
умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням може бути застосовано після фактичного відбуття не менше трьох чвертей призначеного строку покарання. При умовно-достроковому звільненні від покарання або заміні покарання більш м'яким покаранням засудженого може бути звільнено також від додаткових покарань у вигляді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.
При заміні невідбутої частини позбавлення волі виправними роботами вони призначаються в межах строків, установлених законом для цих видів покарання, і не повинні перевищувати невідбутого строку позбавлення волі.
Застосовуючи умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням, суд може покласти на певний трудовий колектив, за його згодою, обов'язок по нагляду за умовно-достроково звільненим протягом невідбутої частини призначеного судом строку покарання чи за особою, якій невідбуту частину покарання замінено більш м'яким покаранням, і проведенню з ними виховної роботи.
В разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтею 43 цього Кодексу.
( Стаття 52 із змінами, внесеними згідно з Указами ПВР від27.06.61; 10.09.62; N 2368-07 від 12.12.69; N 1848-09 від23.03.77, N 270-10 від 26.05.80; N 4290-10 від 16.11.82; N4571-10 від 12.01.83; N 279-11 від 20.05.85; N 2444-11 від17.06.86; N 4452-11 від 21.08.87; N 5723-11 від 14.04.88,Законами N 2175-12 від 06.03.92; N 2468-12 від 17.06.92; N2547-12 від 07.07.92; N 3890-12 від 28.01.94, N 64/95-ВР від15.02.95, N 282/95-ВР від 11.07.95, N 530/96-ВР від 20.11.96 )
Стаття 52-1. Незастосування умовно-дострокового звільнення від покарання і заміни покарання більш м'яким
Умовно-дострокове звільнення від покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням не застосовуються:
1) до особливо небезпечного рецидивіста;
2) до особи, засудженої за особливо небезпечні злочини проти держави (статті 56-60, 62, 63, 63-1);
3) до осіб, засуджених за бандитизм (стаття 69); дії, що дезорганізують роботу виправно-трудових установ (стаття 69-1); розбій з метою заволодіння державним, колективним майном або індивідуальним майном громадян при обтяжуючих обставинах (статті 86 частина 2, 142 частини 2 і 3); розкрадання державного або колективного майна в особливо великих розмірах (стаття 86-1), вчинене шляхом розбою; умисне вбивство (статті 93, 94, 96, 234 пункт "в"), крім убивства при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання; умисне тяжке тілесне ушкодження при обтяжуючих обставинах (статті 101 частини 2 і 3, 189-4 частина 2); згвалтування, що спричинило особливо тяжкі наслідки, а так само згвалтування малолітньої (стаття 117 частина 4); захоплення заложників (стаття 123-1); створення не передбачених законодавством воєнізованих формувань чи груп (стаття 187-6); посягання на життя судді, працівника правоохоронного органу, члена громадського формування з охорони громадського порядку або військовослужбовця (стаття 190-1); особливо злісне хуліганство (стаття 206 частина 3); угон або захоплення залізничного рухомого складу, повітряного, морського чи річкового судна (стаття 217-2); блокування транспортних комунікацій (стаття 217-3 частина 3); розкрадання вогнестрільної зброї, бойових припасів або вибухових речовин шляхом розбійного нападу (стаття 223 частина 2); розкрадання наркотичних засобів або психотропних речовин шляхом розбійного нападу, а так само розкрадання наркотичних засобів або психотропних речовин у особливо великих розмірах (стаття 229-2 частина 3); розкрадання прекурсорів з метою збуту, а так само їх збут, вчинені шляхом розбійного нападу чи в особливо великих розмірах (стаття 229-19 частина 3);
4) до особи, якій покарання у вигляді смертної кари замінено позбавленням волі в порядку помилування або амністії;
5) до особи, яка раніше більш як два рази засуджувалася до позбавлення волі за умисні злочини, якщо судимість за попередній злочин не знято або не погашено у встановленому законом порядку;
6) до особи, яка раніше звільнялася з місць позбавлення волі до повного відбуття призначеного судом строку покарання умовно-достроково або умовно з обов'язковим залученням до праці і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання або обов'язкового строку роботи.
( Кодекс доповнено статтею 52-1 згідно з Указом ПВР N 2368-07 від12.12.69; із змінами, внесеним згідно з Указами ПВР N 1898-08 від23.07.73; N 1848-09 від 23.03.77; N 4571-10 від 12.01.83; N279-11 від 20.05.85; N 4392-11 від 31.07.87; N 4452-11 від21.08.87; N 647-12 від 18.01.91; Законами N 1564-12 від 18.09.91; N 2468-12 від 17.06.92; N 2935-12 від 26.01.93; N 3582-12 від11.11.93, N 64/95-ВР від 15.02.95, N 388/96-ВР від 02.10.96 )
Стаття 52-2. Умовне звільнення з місць позбавлення волі з обов'язковим залученням засудженого до праці
( Застосування статті зупинено до прийняття нового Кримінального кодексу України на підставі Постанови ВР N 2359-12 від 16.05.92 )
До повнолітніх працездатних осіб, що відбувають покарання в місцях позбавлення волі, за винятком засуджених, які відбувають покарання в колоніях-поселеннях для осіб, що вчинили злочини з необережності, а також у колоніях-поселеннях, якщо дальше виправлення і перевиховання таких осіб можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ними нагляду, може бути застосовано умовне звільнення з місць позбавлення волі з обов'язковим залученням засудженого до праці в місцях, що визначаються органами, які відають виконанням вироку.
Умовне звільнення з місць позбавлення волі з обов'язковим залученням засудженого до праці може бути застосовано:
1) до осіб, засуджених на строк до десяти років включно, після фактичного відбуття ними не менше третини призначеного строку покарання;
2) до осіб, засуджених на строк понад десять років, після фактичного відбуття ними не менше половини призначеного строку покарання;
3) до осіб, засуджених за злочини, перелічені в частині 6 статті 52 цього Кодексу, після фактичного відбуття ними не менше двох третин призначеного строку покарання.
Умовне звільнення з місць позбавлення волі з обов'язковим залученням засудженого до праці застосовується судом за місцем відбування покарання засудженим за спільним поданням органу, який відає виконанням покарання, і спостережної комісії при виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів при наявності зобов'язання засудженого зразковою поведінкою і чесним ставленням до праці довести своє виправлення.
Умовне звільнення з місць позбавлення волі з обов'язковим залученням засудженого до праці не застосовується:
1) до осіб, перелічених у пунктах 2 і 3 частини 3 статті 25-1 цього Кодексу;
2) до осіб, перелічених у статті 52-1 цього Кодексу;
3) до осіб, які систематично чи злісно порушують вимоги режиму відбування покарання.
Якщо умовно звільнений ухиляється від роботи або систематично чи злісно порушує трудову дисципліну, громадський порядок або встановлені для нього правила проживання, він направляється за ухвалою суду для відбування позбавлення волі, призначеного вироком. При цьому час ухилення від роботи не зараховується, а час, протягом якого умовно звільнений працював, може бути зарахований судом частково або повністю до строку відбування покарання з розрахунку день за день.
Якщо умовно звільнений вчинив протягом обов'язкового строку роботи новий злочин, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтею 43 цього Кодексу.
( Кодекс доповнено статтею 52-2 згідно з Указом ПВР N 1848-09 від23.03.77, із змінами, внесеним згідно з Указом ПВР N 4571-10 від12.01.83 )
Стаття 53. Умовно-дострокове звільнення від покарання і заміна покарання більш м'яким покаранням щодо осіб, які вчинили злочин у віці до вісімнадцяти років
До осіб, засуджених до позбавлення волі або виправних робіт за злочини, вчинені у віці до вісімнадцяти років, може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням.
Умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням може бути застосовано до засудженого за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, лише в тому разі, якщо він зразковою поведінкою і чесним ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням застосовуються судом за місцем відбуття покарання засудженим за спільним поданням органу, що відає виконанням покарання, і комісії в справах неповнолітніх або спостережної комісії при виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням може бути застосовано до засуджених за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, після фактичного відбуття не менше третини призначеного строку покарання.
До осіб:
1) засуджених до позбавлення волі на строк не нижче п'яти років за умисний злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років;
2) які раніше відбували покарання у місцях позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинили у віці до вісімнадцяти років умисний злочин, за який вони засуджені до позбавлення волі;
3) які вчинили у віці до вісімнадцяти років під час відбування покарання в місцях позбавлення волі умисний злочин, за який вони засуждені до позбавлення волі, -
умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням може бути застосовано після фактичного відбуття не менше половини призначеного строку покарання.
До осіб:
1) які раніше були засуджені до позбавлення волі за умисний злочин, до яких було застосовано умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням, якщо ці особи до досягнення вісімнадцятирічного віку і до закінчення невідбутого строку покарання знову вчинили умисний злочин, за який вони засуджені до позбавлення волі;
2) засуджених за вчинений у віці до вісімнадцяти років злочин: бандитизм (стаття 69); розбій з метою заволодіння державним, колективним майном або індивідуальним майном громадян при обтяжуючих обставинах (статті 86 частина 2 і 142 частини 2 та 3); умисне вбивство при обтяжуючих обставинах (стаття 93); згвалтування, вчинене групою осіб, або згвалтування неповнолітньої, або згвалтування, що спричинило особливо тяжкі наслідки, а так само згвалтування малолітньої (стаття 117 частини 3 і 4); захоплення заложників (стаття 123-1); створення не передбачених законодавством воєнізованих формувань чи груп (стаття 187-6); посягання на життя судді, працівника правоохоронного органу, члена громадського формування з охорони громадського порядку або військовослужбовця (стаття 190-1); особливо злісне хуліганство (стаття 206 частина 3); угон або захоплення залізничного рухомого складу, повітряного, морського чи річкового судна (стаття 217-2); блокування транспортних комунікацій (стаття 217-3 частина 3); розкрадання вогнестрільної зброї, бойових припасів або вибухових речовин шляхом розбійного нападу (стаття 223 частина 2); розкрадання радіоактивних матеріалів (стаття 228-3), -
умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням може бути застосовано після фактичного відбуття не менше двох третин призначеного строку покарання.
При заміні невідбутої частини позбавлення волі виправними роботами вони призначаються у межах строків, встановлених законом для цього виду покарання, і не повинні перевищувати невідбутий строк позбавлення волі.
Застосовуючи умовно-дострокове звільнення від покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням, суд може покласти на певний трудовий колектив чи особу, за їх згодою, обов'язок по нагляду за умовно-достроково звільненим протягом невідбутої частини призначеного судом строку покарання або за особою, якій невідбуту частину покарання замінено більш м'яким покаранням, і проведенню з нею виховної роботи.
В разі вчинення особою, до якої у віці до вісімнадцяти років було застосовано умовно-дострокове звільнення, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтею 43 цього Кодексу.
( Стаття 53 із змінами, внесеними згідно з Указами ПВР N 2368-07від 12.12.69; N 1898-08 від 23.07.73; N 270-10 від 26.05.80; N4571-10 від 12.01.83; N 4392-11 від 31.07.87; N 5723-11 від14.04.88, Законами N 1564-12 від 18.09.91; N 2468-12 від17.06.92; N 2935-12 від 26.01.93, N 388/96-ВР від 02.10.96 )
Стаття 54. Звільнення від відбування покарання
Звільнення засудженого від відбування покарання, а також пом'якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом'якшення покарання в порядку амністії та помилування, може застосовуватись тільки судом у випадках і в порядку, зазначених у законі.
Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає звільненню від призначеного судом покарання.
Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нововиданого закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленого цим законом.
( Стаття 54 із змінами, внесеними згідно з Законом N 2547-12 від07.07.92 )
Стаття 55. Погашення судимості
Такими, що не мають судимості, визнаються:
1) особи, звільнені від покарання в силу статей 49 і 50 цього Кодексу;
1-1) особи, які звільнені від відбування покарання або відбули покарання за діяння, караність яких законом усунена;
2) особи, які відбули покарання в дисциплінарному батальйоні або достроково звільнені з нього, а також військовослужбовці, що відбули покарання у вигляді тримання на гауптвахті взамін виправних робіт;
2-1)
( Пункт 2-1 частини першої статті 55 виключено на підставі Закону N 2547-12 від 07.07.92 )
3) особи, умовно засуджені, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку умовне засудження щодо цих осіб не буде скасовано з інших підстав, передбачених законом;
3-1) особи, умовно засуджені до позбавлення волі з обов'язковим залученням до праці, якщо вони протягом строку обов'язкового залучення до праці не вчинять нового злочину або не будуть направлені в місця позбавлення волі для відбування покарання за підставами, передбаченими законом;
3-2) особи, засуджені до позбавлення волі з застосуванням статті 46-1 цього Кодексу, якщо вони протягом строку відстрочки виконання вироку не вчинять нового злочину і відносно них у встановленому порядку вирок не буде виконано;
4) особи, засуджені до громадської догани, штрафу, позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю або виправних робіт, якщо протягом одного року з дня відбуття покарання вони не вчинять нового злочину;
5) особи, засуджені до позбавлення волі на строк не більше трьох років, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання (основного і додаткового) не вчинять нового злочину;
6) особи, засуджені до позбавлення волі на строк понад три роки, але не більше шести років, якщо вони протягом п'яти років з дня відбуття покарання (основного і додаткового) не вчинять нового злочину;
7) особи, засуджені до позбавлення волі на строк понад шість років, але не більше десяти років, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного і додаткового) не вчинять нового злочину;
8) особи, засуджені до позбавлення волі на строк більше десяти років, і особливо небезпечні рецидивісти, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного і додаткового) не вчинять нового злочину і якщо при цьому судом буде встановлено, що засуджений виправився і немає потреби вважати його таким, що має судимість.
При обчисленні строків погашення судимості не враховується додаткова міра покарання у вигляді позбавлення батьківських прав.
Якщо особа у встановленому законом порядку була достроково звільнена від покарання, то строк погашення судимості обчислюється, виходячи з фактично відбутого покарання з моменту звільнення від відбування покарання (основного і додаткового). В разі, якщо невідбуту частину позбавлення волі замінено більш м'яким покаранням, строки погашення судимості обчислюються, виходячи з відбутого строку позбавлення волі, з моменту відбуття більш м'якого покарання (основного і додаткового).
Якщо особа, яка відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку, що погашає судимість, переривається. Строк погашення судимості по першому злочину обчислюється заново після фактичного відбуття покарання (основного і додаткового) за останній злочин. У цих випадках особа вважається судимою за обидва злочини до закінчення строку погашення судимості за найбільш тяжкий з них.
Якщо засуджений до позбавлення волі після відбуття ним покарання зразковою поведінкою і чесним ставленням до праці довів своє виправлення, то за клопотанням громадських організацій або трудового колективу суд може зняти з нього судимість до скінчення зазначених у цій статті строків.
( Стаття 55 із змінами, внесеними згідно з Указами ПВР N 2368-07від 12.12.69; N 1848-09 від 23.03.77; N 4290-10 від 16.11.82; N4571-10 від 12.01.83, Законами N 2175-12 від 06.03.92; N 2547-12від 07.07.92 )
ОСОБЛИВА ЧАСТИНА
Глава I
ЗЛОЧИНИ ПРОТИ ДЕРЖАВИ
( Глава I в редакції Закону N 2468-12 від 17.06.92 )
1. Особливо небезпечні злочини проти держави
Стаття 56. Державна зрада
Державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітету, територіальній недоторканності, обороноздатності або державній безпеці України: перехід на бік ворога у воєнний час або в бойовій обстановці, шпигунство, подання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України -
карається позбавленням волі на строк від десяти до п'ятнадцяти років з конфіскацією майна.
Звільняється від кримінальної відповідальності громадянин України, якщо він на виконання злочинного завдання іноземної держави, іноземної організації або їх представників не вчинив ніяких дій і добровільно заявив органам влади України про свій зв'язок з ними.
( Стаття 56 із змінами, внесеними згідно з Указами ПВР від27.06.61; N 6592-10 від 29.02.84, Законом N 2468-12 від 17.06.92 )
Стаття 56-1. Дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади
Дії, вчинені з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, а так само змова про вчинення таких дій -
караються позбавленням волі на строк від п'яти до п'ятнадцяти років з конфіскацією майна.
Публічні заклики до насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або до захоплення державної влади, а так само розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення таких дій -
караються позбавленням волі на строк до п'яти років або штрафом до ста мінімальних розмірів заробітної плати.
Дії, передбачені частиною 2 цієї статті, вчинені особою, яка є представником влади, або повторно, або за попереднім зговором групою осіб, -
караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.
( Кодекс доповнено статтею 56-1 згідно з Законом N 2468-12 від17.06.92; із змінами, внесеними згідно з Законом N 3805-12 від24.12.93 )
Стаття 57. Шпигунство
Передача або збирання з метою передачі іноземній державі, іноземній організації або їх представникам відомостей, що становлять державну чи військову таємницю, вчинені іноземним громадянином або особою без громадянства на шкоду інтересам України, -
караються позбавленням волі на строк від десяти до п'ятнадцяти років з конфіскацією майна.
Передача або збирання за завданням іноземної розвідки відомостей,що не становлять державної чи військової таємниці, для використання їх на шкоду інтересам України, вчинені іноземним громадянином або особою без громадянства, -
караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років з конфіскацією майна.
Звільняється від кримінальної відповідальності особа, яка вчинила дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, але добровільно припинила злочинну діяльність і повідомила органам влади про вчинене, якщо внаслідок цього і вжитих заходів було відвернено нанесення шкоди інтересам України.
( Стаття 57 із змінами, внесеними згідно з Указами ПВР від27.06.61; N 4571-10 від 12.01.83; Законом N 2468-12 від 17.06.92 )
Стаття 58. Посягання на життя державного діяча
Посягання на життя Президента України, Голови, заступника Голови Верховної Ради України, народного депутата України, Прем'єр-міністра України, члена Уряду України, Голови чи судді Конституційного Суду України або Верховного Суду України, Генерального прокурора України, вчинене у зв'язку з їх державною діяльністю, -
карається позбавленням волі на строк від десяти до п'ятнадцяти років з конфіскацією майна чи без такої або смертною карою з конфіскацією майна чи без такої.
( Стаття 58 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР від27.06.61; Законом N 2468-12 від 17.06.92 )
Стаття 59. Посягання на життя представника іноземної держави
Посягання на життя представника іноземної держави, вчинене з метою спричинити міжнародні ускладнення, -
карається позбавленням волі на строк від десяти до п'ятнадцяти років з конфіскацією майна чи без такої або смертною карою з конфіскацією майна чи без такої.
( Стаття 59 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР від27.06.61; Законом N 2468-12 від 17.06.92 )
Стаття 60. Диверсія
Вчинення з метою ослаблення держави вибухів, підпалів чи інших дій, спрямованих на масове знищення людей, заподіяння тілесних ушкоджень чи іншої шкоди їх здоров'ю, на зруйнування або пошкодження об'єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, а так само вчинення з тією ж метою масових отруєнь, поширення епідемій, епізоотій чи епіфітотій -
карається позбавленням волі на строк від десяти до п'ятнадцяти років з конфіскацією майна або смертною карою з конфіскацією майна.
( Стаття 60 із змінами, внесеними згідно з Указами ПВР від27.06.61; N 6591-10 від 29.02.84; Законом N 2468-12 від 17.06.92 )
( Стаття 61 виключена на підставі Закону N 2468-12 від 17.06.92 )
Шкідництво
Дія або бездіяльність, спрямована до підриву промисловості, транспорту, сільського господарства, грошової системи, торгівлі або інших галузей народного господарства, а так само діяльності державних органів чи громадських організацій з метою ослаблення Радянської держави, якщо це діяння вчинено шляхом використання державних чи громадських підприємств, установ, організацій або шляхом протидіяння їх нормальній роботі, -
карається позбавленням волі на строк від восьми до п'ятнадцяти років з конфіскацією майна і з засланням на строк до п'яти років чи без такого.
( Стаття 61 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР від27.06.61 )
Стаття 62. Посягання на територіальну цілісність України
Умисні дії, вчинені з метою зміни території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а так само публічні заклики чи розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення таких дій -
караються позбавленням волі на строк до п'яти років.
Ті ж дії, якщо вони вчинені представником влади, або за попереднім зговором групою осіб, або поєднані з розпалюванням національної чи релігійної ворожнечі, -
караються позбавленням волі на строк від трьох до десяти років.
Дії, передбачені частинами 1 і 2 цієї статті, які призвели до загибелі людей або інших тяжких наслідків, -
караються позбавленням волі на строк від десяти до п'ятнадцяти років.
( Стаття 62 із змінами, внесеними згідно з Указами ПВР від27.06.61; N 6591-10 від 29.02.84; N 7373-11 від 14.04.89,Законами N 1649-12 від 11.10.91, N 2468-12 від 17.06.92; N 3805-12 від 24.12.93 )
( Стаття 62-1 виключена на підставі Закону N 2468-12 від 17.06.92 )
Заклики до вчинення злочинів проти держави
Публічні заклики до зради Батьківщини, вчинення терористичного акту або диверсії -
караються позбавленням волі на строк до трьох років або штрафом у розмірі до двох тисяч карбованців.
( Кодекс доповнено статтею 62-1 згідно з Указом ПВР N 7373-11 від14.04.89 )
Стаття 63. Пропаганда війни
Публічні заклики до агресивної війни або розв'язування воєнного конфлікту -
караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років або виправними роботами на строк до двох років.
( Стаття 63 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР від27.06.61; Законом N 2468-12 від 17.06.92 )
Стаття 63-1. Найманство
Вербування, фінансування, матеріальне забезпечення, навчання найманців з метою використання у збройних конфліктах інших держав або у насильницьких діях, спрямованих на повалення державної влади, або порушення територіальної цілісності, а так само використання найманців -
караються позбавленням волі на строк від трьох до десяти років.
Участь без дозволу відповідних органів державної влади у збройних конфліктах інших держав з метою отримання матеріальної винагороди або іншої особистої вигоди -
карається позбавленням волі на строк від п'яти до дванадцяти років.
( Кодекс доповнено статтею 63-1 згідно із Законом N 3582-12 від11.11.93 )
( Стаття 64 виключена на підставі Закону N 2468-12 від 17.06.92 )
Організаційна діяльність, спрямована до вчинення особливо небезпечних державних злочинів, а так само участь в антирадянській організації
Організаційна діяльність, спрямована до підготовки або до вчинення особливо небезпечних державних злочинів, до створення організації, що має на меті вчинити такі злочини, а так само участь в антирадянській організації -
караються відповідно за статтями 56 - 63 цього Кодексу.
( Стаття 65 виключена на підставі Закону N 2468-12 від 17.06.92 )
Особливо небезпечні державні злочини, вчинені проти іншої держави трудящих
В силу міжнародної солідарності трудящих особливо небезпечні державні злочини, вчинені проти іншої держави трудящих, -
караються відповідно за статтями 56 - 64 цього Кодексу.
2. Інші злочини проти держави
Стаття 66. Порушення рівноправності громадян залежно від їх расової, національної приналежності чи ставлення до релігії
Умисні дії, спрямовані на розпалювання національної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті, на приниження національної честі і гідності, або образа почуттів громадян у зв'язку з їх релігійними переконаннями, а так само пряме чи непряме обмеження прав або встановлення прямих чи непрямих переваг громадян залежно від їх расової, національної приналежності або ставлення до релігії -
караються позбавленням волі на строк до трьох років, або виправними роботами на строк до одного року, або штрафом до п'яти з половиною офіційно встановлених мінімальних розмірів заробітної плати.
Ті ж дії, поєднані з насильством, обманом чи погрозами, а так само вчинені посадовою особою, -
караються позбавленням волі на строк до п'яти років, або виправними роботами на строк до двох років, або штрафом до одинадцяти офіційно встановлених мінімальних розмірів заробітної плати.
Дії, передбачені частинами 1 або 2 цієї статті, які були вчинені групою осіб або спричинили загибель людей чи інші тяжкі наслідки, -
караються позбавленням волі на строк від трьох до десяти років.
( Стаття 66 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР N 7373-11від 14.04.89; Законами N 1546-12 від 12.09.91; N 2468-12 від17.06.92 )
( Стаття 66-1 виключена на підставі Указу ПВР N 7617-11 від 16.06.89 )
Образа або дискредитація державних органів і громадських організацій
Публічні образи або дискредитація найвищих органів державної влади та управління СРСР і Української РСР, інших державних органів, які утворюються чи обираються З'їздом народних депутатів СРСР, Верховною Радою СРСР або З'їздом народних депутатів Української РСР, Верховною Радою Української РСР, або службових осіб, які призначаються, обираються чи затверджуються З'їздом народних депутатів СРСР, Верховною Радою СРСР або з'їздом народних депутатів Української РСР, Верховною Радою Української РСР, а так само громадських організацій та їхніх загальносоюзних і республіканських органів, які створені у встановленому законом порядку і діють відповідно до Конституції СРСР, -
караються позбавленням волі на строк до трьох років або штрафом у розмірі до двох тисяч карбованців.
( Кодекс доповнено статтею 66-1 згідно з Указом ПВР N 7373-11 від14.04.89 )
Стаття 67. Розголошення державної таємниці
Розголошення відомостей, що становлять державну таємницю, особою, якій ці відомості були довірені або стали відомі по службі чи роботі, при відсутності ознак державної зради або шпигунства, -
карається позбавленням волі на строк від двох до п'яти років.
Те саме діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, -
карається позбавленням волі на строк від п'яти до восьми років.
( Стаття 67 в редакції Закону N 2468-12 від 17.06.92 )
Стаття 68. Втрата документів, що містять державну таємницю
Втрата документів, що містять державну таємницю, а так само предметів, відомості про які становлять державну таємницю, особою, якій вони були довірені, якщо втрата стала результатом порушення встановлених правил поводження із зазначеними документами або предметами, -
карається позбавленням волі на строк від одного року до трьох років.
Те саме діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, -
карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.
( Стаття 68 в редакції Закону N 2468-12 від 17.06.92 )
Стаття 68-1. Передача іноземним організаціям відомостей, що становлять службову таємницю
Передача або збирання з метою передачі іноземним організаціям або їх представникам економічних, науково-технічних чи інших відомостей, що становлять службову таємницю, особою, якій ці відомості були довірені або стали відомі по службі чи роботі, -
карається позбавленням волі на строк до трьох років, або виправними роботами на строк до двох років, або штрафом до п'яти з половиною офіційно встановлених мінімальних розмірів заробітної плати.
Ті ж дії, якщо вони завдали великої майнової шкоди підприємствам, установам, організаціям або спричинили інші тяжкі наслідки, -
караються позбавленням волі на строк до восьми років.
( Кодекс доповнено статтею 68-1 згідно з Указом ПВР N 6591-10 від29.02.84; із змінами, внесеними згідно з Законом N 2468-12 від17.06.92 )
Стаття 69. Бандитизм
Організація озброєної банди з метою нападу на підприємства, установи, організації чи на окремих осіб, а так само участь у такій банді або у вчинюваному нею нападі -
караються позбавленням волі на строк від п'яти до п'ятнадцяти років з конфіскацією майна.
( Стаття 69 із змінами, внесеними згідно з Указами ПВР від27.06.61; N 4571-10 від 12.01.83, Законом N 2468-12 від 17.06.92 )
Стаття 69-1. Дії, що дезорганізують роботу виправно-трудових установ
Тероризування у місцях позбавлення волі засуджених, що стали на шлях виправлення, або напад на адміністрацію, а також організація з цією метою злочинного угруповання або активна участь у такому угрупованні, вчинені особами, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, -
караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.
Ті ж дії, вчинені особливо небезпечним рецидивістом або особою, засудженою за тяжкий злочин, -
караються позбавленням волі на строк від восьми до п'ятнадцяти років.
( Кодекс доповнено статтею 69-1 згідно з Указом ПВР від 27.06.61;із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР N 6591-10 від 29.02.84,Законом N 2468-12 від 17.06.92 )
Стаття 70. Контрабанда
Контрабанда, тобто переміщення товарів, валюти, цінностей та інших предметів через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, вчинене у великих розмірах, або групою осіб, які організувалися для заняття контрабандою, а так само таке ж незаконне переміщення історичних і культурних цінностей, отруйних, сильнодіючих, радіоактивних, вибухових речовин, зброї та боєприпасів (крім гладкоствольної мисливської зброї та бойових припасів до неї) -
карається позбавленням волі на строк від трьох до десяти років з конфіскацією майна.
-------------------
Примітка. Під великим розміром слід розуміти контрабанду, якщо загальна вартість її предметів становить двісті і більше офіційно встановлених мінімальних розмірів заробітної плати.
( Стаття 70 із змінами, внесеними згідно з Указами ПВР від27.06,61; N 6591-10 від 29.02.84, Законами N 2468-12 від17.06.92, N 64/95-ВР від 15.02.95 )
Стаття 70-1. Контрабанда наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів
Контрабанда наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів, тобто їх переміщення через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, -
карається позбавленням волі на строк від трьох до десяти років з конфіскацією майна або без такої.
Ті ж дії, вчинені повторно або за попереднім зговором групою осіб, а так само, якщо предметом цих дій були особливо небезпечні наркотичні засоби чи психотропні речовини або наркотичні засоби чи психотропні речовини у великих розмірах, -
караються позбавленням волі на строк від п'яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Контрабанда наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів, вчинена особливо небезпечним рецидивістом чи організованою групою, а так само, якщо предметом контрабанди були наркотичні засоби або психотропні речовини в особливо великих розмірах, -
карається позбавленням волі на строк від восьми до п'ятнадцяти років з конфіскацією майна.
___________________________
Примітка. Особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, а також великий та особливо великий розмір цих засобів і речовин визначаються Комітетом з контролю за наркотиками при Міністерстві охорони здоров'я України.
( Кодекс доповнено статтею 70-1 згідно з Законом N 64/95-ВР від15.02.95 )
Стаття 71. Масові безпорядки
Організація масових безпорядків, що супроводжувалися насильством над особою, погромами, підпалами, знищенням майна, опором представникам влади із застосуванням зброї або інших предметів, що використовувались як зброя, а так само активна участь у масових безпорядках -
караються позбавленням волі на строк від двох до дванадцяти років.
Ті ж дії, якщо вони призвели до загибелі людей або інших тяжких наслідків, -
караються позбавленням волі на строк від десяти до п'ятнадцяти років.
Стаття 72. Ухилення від призову на строкову військову службу
Ухилення від призову на строкову військову службу -
карається позбавленням волі на строк до трьох років.
( Стаття 72 в редакції Закону N 2468-12 від 17.06.92 )
Стаття 73. Ухилення від призову за мобілізацією
Ухилення від призову за мобілізацією в ряди Збройних Сил України -
карається позбавленням волі на строк до п'яти років.
( Стаття 73 в редакції Закону N 2468-12 від 17.06.92 )
( Стаття 74 виключена на підставі Закону N 2468-12 від 17.06.92 )
Стаття 75. Незаконне перетинання державного кордону
Перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України, але без встановлених документів чи дозволу відповідних органів влади -
карається позбавленням волі на строк до трьох років, або виправними роботами на строк до двох років, або штрафом від п'яти з половиною до одинадцяти офіційно встановлених мінімальних розмірів заробітної плати.
Ті ж дії, вчинені повторно, -