( Абзац перший пункту в редакції Постанови Національного банку № 279 від 01.07.2003; із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 683 від 08.10.2015 )
Контрагенти, у яких держава в особі Кабінету Міністрів України або уповноважених ним органів є власником 25 і більше відсотків статутного капіталу та які є власниками істотної участі іншого контрагента, не вважатимуться одним контрагентом.
( Абзац другий пункту глави 1 розділу VI в редакції Постанови Національного банку № 479 від 28.12.2011; із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 683 від 08.10.2015 )( Пункт в редакції Постанови Національного банку № 39 від 28.01.2002 )( Пункт 1.11глави 1 розділу VI виключено на піставі Постанови Національного банку № 312 від 12.05.2015 )
1.11. З метою зменшення банківських ризиків Національний банк установлює нормативи кредитного ризику, недотримання яких може призвести до фінансових труднощів у діяльності банку.
1.12. Під час розрахунку нормативів кредитного ризику активні операції включаються за балансовою вартістю-4 без урахування сум дисконтів/премій, а також нарахованих доходів, на які зменшується прибуток поточного року/основний капітал банку згідно з вимогами підпункту "в" пункту 1.4 глави 1 розділу ІІ цієї Інструкції.
__________
-4Балансова вартість визначається відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з бухгалтерського обліку.
( Главу 1 розділу VI доповнено новим пунктом 1.12 згідно з Постановою Національного банку № 683 від 08.10.2015 )
1.13. Банк може виключати із загального обсягу кредитного ризику суму необтяжених облігацій внутрішньої державної позики, що рефінансуються Національним банком, та боргових цінних паперів, емітованих Національним банком, придбаних за операціями репо (але не більше ніж сума за окремою операцією, яка включається до розрахунку нормативів кредитного ризику) з переходом права власності на такі цінні папери.
( Главу 1 розділу VI доповнено новим пунктом згідно з Постановою Національного банку № 486 від 22.11.2012; із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 986 від 29.12.2015 )
1.14. Під час розрахунку нормативів кредитного ризику банк має право зменшувати зобов'язання за наданими банком гарантіями, акредитивами, акцептами та авалями на суму коштів у розрахунках, які є грошовим забезпеченням (покриттям) за цими зобов'язаннями, за умови одночасного дотримання вимог, визначених абзацами другим - четвертим пункту 1.4 глави 1 розділу V цієї Інструкції.
( Пункт 1.14 глави 1 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 338 від 03.06.2016 )( Главу 1 розділу VI доповнено новим пунктом згідно з Постановою Національного банку № 683 від 08.10.2015 )
1.15. Під час розрахунку нормативів кредитного ризику банк має право зменшувати загальний обсяг кредитного ризику згідно з вимогами пункту 2.5 глави 2 та пункту 5 глави 4 розділу VI цієї Інструкції за умови подання банком у випадках, передбачених нормативно-правовими актами Національного банку, програми капіталізації/плану реструктуризації, складених, у тому числі за результатами діагностичного обстеження, а також плану заходів щодо приведення діяльності банку у відповідність до вимог законодавства щодо операцій з пов'язаними з банком особами та забезпечення виконання зазначених програм/планів у визначені в них строки.
( Главу 1 розділу VI доповнено новим пунктом згідно з Постановою Національного банку № 338 від 03.06.2016 )
Глава 2. Норматив максимального розміру кредитного ризику на одного контрагента (Н7)
2.1. Норматив максимального розміру кредитного ризику на одного контрагента встановлюється з метою обмеження кредитного ризику, що виникає внаслідок невиконання окремими контрагентами своїх зобов'язань.
2.2. Норматив максимального розміру кредитного ризику на одного контрагента визначається як співвідношення суми всіх вимог банку до контрагента або групи пов'язаних контрагентів та всіх фінансових зобов'язань, наданих банком щодо контрагента або групи пов'язаних контрагентів, до регулятивного капіталу банку.
( Пункт 2.2 глави 2 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановами Національного банку № 39 від 28.01.2002, № 51 від 06.02.2009, № 541 від 10.09.2009, № 479 від 28.12.2011; в редакції Постанови Національного банку № 454 від 14.11.2013; із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 312 від 12.05.2015 )
2.3. До вимог банку щодо контрагента або групи пов'язаних контрагентів уключаються:
1) щодо банків-контрагентів:
депозити, які розміщені в інших банках;
кредити, що надані іншим банкам;
боргові цінні папери, випущені банками;
дебіторська заборгованість за операціями з банками;
кошти банків у розрахунках;
2) щодо клієнтів (небанківських установ і фізичних осіб):
надані кредити, у тому числі за врахованими векселями;
факторингові операції, фінансовий лізинг, боргові цінні папери;
акції та інші цінні папери з нефіксованим прибутком;
дебіторська заборгованість за операціями з клієнтами.
( Пункт 2.3 глави 2 розділу VI в редакції Постанови Національного банку № 683 від 08.10.2015 )
2.4. До фінансових зобов'язань, наданих банком щодо контрагента або групи пов'язаних контрагентів, уключаються:
( Абзац перший пункту 2.4 глави 2 розділу VI в редакції Постанови Національного банку № 454 від 14.11.2013 )
гарантії, поручительства, акредитиви, авалі та акцепти, що надані банком;
( Абзац другий пункту 2.4 глави 2 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 486 від 22.11.2012 )( Абзац третій пункту 2.4 глави 2 розділу VI виключено на підставі Постанови Національного банку № 51 від 06.02.2009 )
зобов'язання з кредитування, що надані банком.
2.5. Банк під час розрахунку нормативу максимального розміру кредитного ризику на одного контрагента (Н7) має право зменшувати загальний обсяг кредитного ризику на суму забезпечення (але не більше ніж сума за окремою операцією, яка включається до розрахунку цього нормативу) у вигляді:
( Абзац перший пункту 2.5 глави 2 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановами Національного банку № 52 від 19.02.2007, № 228 від 06.08.2008, № 51 від 06.02.2009, № 486 від 22.11.2012, № 454 від 14.11.2013; в редакції Постанови Національного банку № 312 від 12.05.2015; із змінами, внесеними згідно з Постановами Національного банку № 986 від 29.12.2015, № 338 від 03.06.2016 )
а) безумовного зобов'язання за умови, що це зобов'язання було надане безпосередньо на користь банку:
( Абзац перший підпункту "а" пункту 2.5 глави 2 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 338 від 03.06.2016 )
урядами або центральними банками держав, що належать до категорії А-6;
__________
-6 Країни, що мають офіційну рейтингову оцінку не нижче категорії А, підтверджену в бюлетені однієї з провідних світових рейтингових компаній (Fitch IBCA, Standard&Poor's, Moody's).
( Виноска абзацу другого підпункту "а" пункту 2.5 глави 2 розділу VI в редакції Постанови Національного банку № 51 від 06.02.2009 )
або Міжнародним банком реконструкції та розвитку чи Європейським банком реконструкції та розвитку чи Міжнародною фінансовою корпорацією;
( Абзац третій підпункту "а" пункту 2.5 глави 2 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 541 від 10.09.2009 )
або першокласними банками, що мають опублікований кредитний рейтинг не нижче інвестиційного класу-7, - за зобов'язаннями контрагентів із строком виконання один рік і менше.
__________
-7 Інвестиційний клас - кредитний рейтинг банку, підтверджений у бюлетені однієї з провідних світових рейтингових компаній (Fitch IBCA, Standard & Poor's, Moody's), який свідчить про низьку ймовірність невиконання зобов'язань.
( Виноска 8 із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 486 від 22.11.2012 )
У разі дотримання зазначених вимог банк повинен мати такі документи:
оригінал безумовного зобов'язання, що поданий особами, які зазначені в підпункті "а" пункту 2.5 цієї глави. Цей документ має бути нотаріально засвідчений за місцем його видачі (крім акредитивів "стендбай"), перекладений на українську мову та легалізований в консульській установі України, якщо міжнародними договорами, у яких бере участь Україна, не передбачено інше. Зазначений документ може бути також засвідчений в посольстві відповідної держави в Україні та легалізований в Міністерстві закордонних справ України. Переклад зобов'язання у вигляді електронного документа (акредитиви "стендбай") має засвідчуватися нотаріально або банком-заявником, крім того Національний банк у будь-який час може перевірити оригінал зобов'язання. До безумовних зобов'язань належать безумовні гарантії погашення заборгованості позичальника перед банком, уключаючи гарантії на першу вимогу, безвідкличні резервні акредитиви, що виконують функції фінансової гарантії. Безумовне зобов'язання має відповідати нормам міжнародного інституційного (приватного) права щодо зобов'язань такого типу, а саме: Уніфікованим правилам та звичаям для документарних акредитивів Міжнародної торгової палати, Уніфікованим правилам по договірних гарантіях Міжнародної торгової палати, Уніфікованим правилам Міжнародної торгової палати стосовно гарантій на першу вимогу та іншим міжнародно-правовим актам (у тому числі держави походження гаранта) з питань переказу грошей відповідно до статті 2 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" ;
( Абзац шостий підпункту "а" пункту 2.5 глави 2 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 479 від 28.12.2011 )
підтвердження офіційного рейтингу гаранта відповідно до останніх видань бюлетенів провідних світових рейтингових компаній (Fitch IBCA, Standart & Poor's, Moody's тощо);
( Абзац сьомий підпункту "а" пункту 2.5 глави 2 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 486 від 22.11.2012 )
інші документи, що відповідають вимогам банківського законодавства відповідної країни, які за формою, змістом і засобами реалізації забезпечують виконання гарантом безумовних зобов'язань (за наявності);
б) грошового покриття у вигляді застави ощадних/депозитних сертифікатів, що випущені банком-кредитором, або майнових прав на грошові кошти контрагента/майнового поручителя, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку в банку-кредиторі.
( Абзац перший підпункту "б" пункту 2.5 глави 2 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 338 від 03.06.2016 )
Таке грошове покриття має бути надано у валюті, що відповідає валюті кредитної операції/вкладень в боргові цінні папери або іншій вільно конвертованій валюті 1-ї групи Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 лютого 1998 року № 34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 19 квітня 2016 року № 269).
( Абзац другий підпункту "б" пункту 2.5 глави 2 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановами Національного банку № 121 від 19.02.2015, № 338 від 03.06.2016 )
Договір про заставу майнових прав на грошові кошти (або договір про заставу ощадних/депозитних сертифікатів, що випущені банком-кредитором), який укладений з контрагентом/майновим поручителем, має передбачати умови щодо передавання цих коштів в управління банку на весь строк дії кредитного договору або розміщення боргових цінних паперів (без права дострокового вилучення) та право банку стягувати кошти з їх рахунків на погашення цього боргу в разі невиконання контрагентом/майновим поручителем зобов'язань перед банком.
( Підпункт "б" пункту 2.5 глави 2 розділу VI в редакції Постанови Національного банку № 454 від 14.11.2013 )( Пункт 2.5 глави 2 із змінами, внесеними згідно з Постановами Національного банку № 39 від 28.01.2002, № 186 від 20.05.2002, в редакції Постанови Національного банку № 279 від 01.07.2003 )( Пункт 2.6 глави 2 розділу VI виключено на підставі Постанови Національного банку № 312 від 12.05.2015 )
2.6. У день зменшення загального обсягу кредитного ризику на суму забезпечення, що відповідає вимогам пункту 2.5 цієї глави, банк зобов'язаний:
( Абзац перший пункту глави 2 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 479 від 28.12.2011; в редакції Постанов Національного банку № 454 від 14.11.2013, № 312 від 12.05.2015 )
відобразити інформацію в відповідному файлі, який використовується для розрахунку нормативу максимального розміру кредитного ризику на одного контрагента (Н7).
( Абзац другий пункту глави 2 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановами Національного банку № 273 від 09.06.2010, № 454 від 14.11.2013; в редакціїПостанови Національного банку № 312 від 12.05.2015 )( Абзац третій пункту глави 2 розділу VI виключено на підставі Постанови Національного банку № 492 від 28.07.2015 )( Пункт глави 2 із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 39 від 28.01.2002, в редакції Постанови Національного банку № 279 від 01.07.2003 )
2.7. У разі пролонгації кредитного договору для підтвердження наявності грошового покриття (або безумовного зобов'язання) за цією кредитною операцією та права банку зменшувати загальний обсяг кредитного ризику на суму такого забезпечення під час розрахунку нормативу максимального розміру кредитного ризику на одного контрагента (Н7) банк зобов'язаний здійснити заходи, визначені пунктом 2.6 цієї глави.
( Абзац перший пункту 2.7 глави 2 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановами Національного банку № 312 від 12.05.2015, № 338 від 03.06.2016 )
Структурний підрозділ Національного банку, що здійснює нагляд за діяльністю банку здійснює контроль щодо наявності підстав для зменшення банком загального обсягу кредитного ризику на суму безумовного зобов'язання або грошового покриття під час розрахунку нормативу максимального розміру кредитного ризику на одного контрагента (Н7).
( Абзац третій пункту 2.7 глави 2 розділу VI виключено на підставі Постанови Національного банку № 312 від 12.05.2015 )( Пункт глави 2 в редакції Постанов Національного банку № 279 від 01.07.2003, № 454 від 14.11.2013 )
2.8. У разі консорціумного кредитування до розрахунку нормативу головного банку банківського консорціуму включається лише та частина кредиту, що надана безпосередньо цим банком.
( Пункт глави 2 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 454 від 14.11.2013 )
2.9. Нормативне значення нормативу Н7 не має перевищувати 25 відсотків.
( Пункт 2.10 глави 2 розділу VI виключено на підставі Постанови Національного банку № 312 від 12.05.2015 )
Глава 3. Норматив великих кредитних ризиків (Н8)
3.1. Норматив великих кредитних ризиків установлюється з метою обмеження концентрації кредитного ризику за окремим контрагентом або групою пов'язаних контрагентів.
3.2. Кредитний ризик, що прийняв банк на одного контрагента або групу пов'язаних контрагентів, усіх пов'язаних з банком осіб уважається великим, якщо сума всіх вимог банку до контрагента або групи пов'язаних контрагентів, усіх пов'язаних з банком осіб та всіх фінансових зобов'язань, наданих банком щодо цього контрагента або групи пов'язаних контрагентів, усіх пов'язаних з банком осіб, становить 10 відсотків і більше регулятивного капіталу банку.
( Пункт 3.2 глави 3 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановами Національного банку № 454 від 14.11.2013, № 312 від 12.05.2015 )
3.3. Норматив великих кредитних ризиків визначається як співвідношення суми всіх великих кредитних ризиків щодо контрагентів, груп пов'язаних контрагентів, усіх пов'язаних з банком осіб до регулятивного капіталу банку.
Якщо один клієнт банку входить одночасно до складу кількох груп пов'язаних контрагентів/пов'язаних з банком осіб, то під час розрахунку нормативу великих кредитних ризиків (Н8) сума всіх вимог банку до цього клієнта та всіх фінансових зобов'язань, наданих банком щодо цього клієнта, ураховується один раз.
( Пункт 3.3 глави 3 в редакції Постанов Національного банку № 39 від 28.01.2002, № 683 від 08.10.2015 )
3.4. До вимог банку щодо контрагента, групи пов'язаних контрагентів, пов'язаних з банком осіб уключаються:
1) щодо банків-контрагентів:
депозити, які розміщені в інших банках;
кредити, що надані іншим банкам;
боргові цінні папери, випущені банками;
дебіторська заборгованість за операціями з банками;
кошти банків у розрахунках;
2) щодо клієнтів (небанківських установ і фізичних осіб):
надані кредити, у тому числі за врахованими векселями;
факторингові операції, фінансовий лізинг, боргові цінні папери;
акції та інші цінні папери з нефіксованим прибутком;
дебіторська заборгованість за операціями з клієнтами.
( Пункт 3.4 глави 3 розділу VI в редакції Постанови Національного банку № 683 від 08.10.2015 )
3.5. До фінансових зобов'язань, наданих банком щодо контрагента, групи пов'язаних контрагентів, пов'язаних з банком осіб, уключаються:
( Абзац перший пункту 3.5 глави 3 розділу VI в редакції Постанов Національного банку № 454 від 14.11.2013, № 312 від 12.05.2015 )
гарантії, поручительства, акредитиви, авалі та акцепти, що надані банком;
( Абзац другий пункту 3.5 глави 3 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 486 від 22.11.2012 )( Абзац третій пункту 3.5 глави 3 розділу VI виключено на підставі Постанови Національного банку № 51 від 06.02.2009 )
зобов'язання з кредитування, що надані банком.
3.6. Рішення кредитного комітету банку про можливість здійснення з контрагентом/позичальником активних операцій у розмірі 10 відсотків і більше регулятивного капіталу банку (з урахуванням сум усіх операцій, визначених у пунктах 3.4, 3.5 цієї глави, щодо контрагента) має бути затверджене правлінням та/або радою банку.
( Пункт 3.6 глави 3 розділу VI в редакції Постанови Національного банку № 454 від 14.11.2013; із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 723 від 17.11.2014 )
3.7. Банк може враховувати норми пунктів 2.5, 2.6 глави 2 та 5, 6 глави 4 цього розділу під час визначення обсягу кредитного ризику контрагента, групи пов'язаних контрагентів, пов'язаних з банком осіб під час розрахунку нормативу великих кредитних ризиків (Н8).
( Главу 3 розділу VI доповнено новим пунктом 3.7 згідно з Постановою Національного банку № 454 від 14.11.2013; в редакції Постанови Національного банку № 312 від 12.05.2015 )
3.8. Нормативне значення нормативу Н8 не має перевищувати 8-кратний розмір регулятивного капіталу банку.
3.9. Якщо норматив великих кредитних ризиків перевищує 8-кратний розмір регулятивного капіталу, то вимоги до нормативу достатності (адекватності) регулятивного капіталу (Н2) автоматично підвищуються:
якщо перевищення становить не більше ніж 50 відсотків, то вимоги до нормативу достатності (адекватності) регулятивного капіталу (Н2) подвоюються,
якщо перевищення більше ніж 50 відсотків, то вимоги до нормативу достатності (адекватності) регулятивного капіталу (Н2) потроюються.
( Пункт 3.9 глави 3 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 454 від 14.11.2013 )
3.10. У разі консорціумного кредитування до розрахунку нормативу головного банку консорціуму включається лише та частина кредиту, що надана безпосередньо цим банком.
Глава 4. Норматив максимального розміру кредитного ризику за операціями з пов'язаними з банком особами (Н9)
1. Норматив максимального розміру кредитного ризику за операціями з пов'язаними з банком особами (далі - норматив Н9) установлюється для обмеження ризику операцій з пов'язаними з банком особами, зменшення негативного впливу операцій з пов'язаними з банком особами на діяльність банку.
2. Норматив Н9 визначається як співвідношення сукупної суми всіх вимог банку до пов'язаних з банком осіб та суми всіх фінансових зобов'язань, наданих банком щодо пов'язаних з банком осіб, до регулятивного капіталу банку.
3. До вимог банку щодо пов'язаних з банком осіб уключаються:
1) депозити, які розміщені в інших банках;
2) надані кредити, у тому числі за врахованими векселями;
3) факторингові операції, фінансовий лізинг, боргові цінні папери;
4) акції та інші цінні папери з нефіксованим прибутком;
5) дебіторська заборгованість;
6) кошти банків у розрахунках.
( Пункт 3 глави 4 розділу VI в редакції Постанови Національного банку № 683 від 08.10.2015 )
4. До фінансових зобов'язань, наданих банком щодо пов'язаних з банком осіб, уключаються:
1) гарантії, поручительства, акредитиви, авалі та акцепти, що надані банком;
2) зобов'язання з кредитування, що надані банком.
5. Банк під час розрахунку нормативу Н9 має право зменшувати загальний обсяг кредитного ризику на суму забезпечення (але не більше ніж сума за окремою операцією, яка включається до розрахунку цього нормативу) у вигляді:
( Абзац перший пункту 5 глави 4 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановами Національного банку № 986 від 29.12.2015, № 338 від 03.06.2016 )
1) безумовного зобов'язання за умови, що це зобов'язання було надане безпосередньо на користь банку Міжнародним банком реконструкції та розвитку чи Європейським банком реконструкції та розвитку, чи Міжнародною фінансовою корпорацією;
( Підпункт 1 пункту 5 глави 4 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 338 від 03.06.2016 )
2) грошового покриття у вигляді застави майнових прав на грошові кошти пов'язаної з банком особи / майнового поручителя, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку в банку-кредиторі.
( Абзац перший підпункту 2 пункту 5 глави 4 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 338 від 03.06.2016 )
Грошове покриття має бути надано у валюті, що відповідає валюті кредитної операції або іншій вільно конвертованій валюті 1-ї групи Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 лютого 1998 року № 34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 19 квітня 2016 року № 269).
( Абзац другий підпункту 2 пункту 5 глави 4 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 338 від 03.06.2016 )
Договір про заставу майнових прав на грошові кошти, укладений з пов'язаною з банком особою / майновим поручителем, має передбачати умови щодо передавання цих коштів в управління банку на весь строк дії кредитного договору (без права дострокового вилучення) та право банку стягувати кошти з їх рахунків на погашення цього боргу в разі невиконання пов'язаною з банком особою / майновим поручителем зобов'язань перед банком.
Розмір процентної ставки за депозитним договором, майнові права за яким передано банку для забезпечення боргу, не може перевищувати розміру процентної ставки за відповідним кредитним договором, укладеним з пов'язаною з банком особою.
6. У день зменшення загального обсягу кредитного ризику за операціями з пов'язаними з банком особами на суму забезпечення, що відповідає вимогам пункту 5 цієї глави, банк зобов'язаний відобразити інформацію у відповідному файлі, який використовується для розрахунку нормативу Н9.
( Пункт 6 глави 4 розділу VI в редакції Постанови Національного банку № 492 від 28.07.2015 )
7. У разі пролонгації кредитного договору для підтвердження наявності забезпечення, що відповідає вимогам пункту 5 цієї глави, за цією кредитною операцією та права банку зменшувати загальний обсяг кредитного ризику на суму такого забезпечення під час розрахунку нормативу Н9 банк зобов'язаний здійснити заходи, визначені пунктом 6 цієї глави.
( Абзац перший пункту 7 глави 4 розділу VI із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 338 від 03.06.2016 )
Структурний підрозділ Національного банку, що здійснює нагляд за діяльністю банку, здійснює контроль за наявністю підстав для зменшення банком загального обсягу кредитного ризику на суму забезпечення, що відповідає вимогам пункту 5 цієї глави, під час розрахунку нормативу Н9.
8. У разі консорціумного кредитування до розрахунку нормативу головного банку консорціуму включається лише та частина кредиту, що надана безпосередньо цим банком.
9. Нормативне значення нормативу Н9 не має перевищувати 25 відсотків.
( Глава 4 розділу VI в редакції Постанови Національного банку № 312 від 12.05.2015 )( Главу 5 розділу VI виключено на підставі Постанови Національного банку № 312 від 12.05.2015 )
Розділ VII. Нормативи інвестування
Глава 1. Вимоги щодо здійснення банками інвестицій
1.1. Національний банк здійснює контроль за придбанням банком корпоративних прав (акцій, паїв, часток) в обмін на кошти або майно з метою отримання доходу/прибутку або права на участь в управлінні юридичною особою, у тому числі за прямими інвестиціями (далі - інвестиції).
( Абзац перший пункту 1.1 глави 1 розділу VII в редакції Постанови Національного банку № 486 від 22.11.2012 )
Прямі інвестиції банків - це внесення банками власних коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи в обмін на корпоративні права (акції, паї, частки), емітовані такою юридичною особою.
( Абзац другий пункту 1.1 глави 1 розділу VII із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 250 від 20.06.2012 )
1.2. Банк, регулятивний капітал якого відповідає вимогам пунктів 2.1, 2.2 глави 2 розділу II цієї Інструкції, має право здійснити інвестицію без письмового дозволу, якщо:
а) інвестиція у фінансову установу становить у сукупності не більше ніж 1 відсоток статутного капіталу банку;
б) інвестиція здійснюється до статутного капіталу бюро кредитних історій, що має ліцензію національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.
( Пункт 1.2 глави 1 розділу VII із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 723 від 17.11.2014 )
1.3. Банк здійснює інвестицію на підставі письмового дозволу Національного банку, який надається в порядку, установленому цією главою:
а) у фінансову установу в обсязі більше 1 відсотка статутного капіталу банку;
б) в юридичну особу в обсязі 20 і більше відсотків її статутного капіталу та/або голосів (крім інвестицій у фінансову установу в обсязі менше 1 відсотка статутного капіталу банку).
1.4. Банк має право здійснити інвестицію (у тому числі у фінансову установу в обсязі, що перевищує 1 відсоток статутного капіталу банку) за умови одночасного дотримання таких спеціальних вимог:
( Абзац перший пункту 1.4 глави 1 розділу VII із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 486 від 22.11.2012 )
а) строк банківської діяльності становить не менше ніж три роки;
б) розмір регулятивного капіталу банку відповідає подвійному мінімальному розміру регулятивного капіталу банку (Н1), передбаченому пунктами 2.1, 2.2 глави 2 розділу II цієї Інструкції;
( Підпункт "б" пункту 1.4 глави 1 розділу VII із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 723 від 17.11.2014 )
в) банк не є об'єктом застосування заходів впливу (в частині щодо обмеження, зупинення чи припинення здійснення окремих видів операцій);
г) виконання протягом останніх шести місяців економічних нормативів та вимог щодо порядку формування обов'язкових резервів;
( Підпункт "г" пункту 1.4 глави 1 розділу VII із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 486 від 22.11.2012 )
ґ) наявність прибутку за даними балансу банку протягом останніх шести місяців.
1.5. Банк має протягом трьох робочих днів надіслати письмове повідомлення структурному підрозділу Національного банку, що здійснює нагляд за діяльністю банку про здійснення інвестиції згідно з пунктами 1.2 - 1.4 цієї глави.
( Абзац перший пункту 1.5 глави 1 розділу VII із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 486 від 22.11.2012 )
Банку забороняється інвестувати кошти в юридичну особу, статутом якої передбачена повна відповідальність її власників.
1.6. Банк для отримання письмового дозволу подає до структурного підрозділу Національного банку, що здійснює нагляд за діяльністю банку, такі документи:
( Абзац перший пункту 1.6 глави 1 розділу VII із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 486 від 22.11.2012 )
клопотання банку про видачу письмового дозволу за підписом голови правління банку;
обґрунтування мети і розміру очікуваного ефекту від інвестицій;
інформацію щодо дотримання банком установлених нормативів та спеціальних вимог для отримання письмового дозволу Національного банку на здійснення інвестиції.
Структурний підрозділ Національного банку, що здійснює нагляд за діяльністю банку, протягом 20 робочих днів із дня отримання всіх документів перевіряє дотримання банком вимог, визначених пунктом 1.4 цієї глави.
( Абзац п'ятий пункту 1.6 глави 1 розділу VII із змінами, внесеними згідно з Постановами Національного банку № 486 від 22.11.2012, № 392 від 19.06.2015; в редакції Постанови Національного банку № 683 від 08.10.2015 )
1.7. Національний банк приймає рішення про відмову банку в наданні письмового дозволу на здійснення інвестиції, якщо дійде висновку, що зазначена операція матиме негативний вплив на фінансовий стан банку та/або створюватиме загрозу безпеці коштів вкладників та інших кредиторів банку.
( Абзац перший пункту 1.7 глави 1 розділу VII із змінами, внесеними згідно з Постановами Національного банку № 392 від 19.06.2015, № 683 від 08.10.2015 )
Рішення Національного банку про надання дозволу/відмову в наданні дозволу приймається уповноваженою посадовою особою Національного банку, про що банку повідомляється листом не пізніше п'ятого робочого дня з дня прийняття відповідного рішення.
( Абзац другий пункту 1.7 глави 1 розділу VII в редакції Постанови Національного банку № 683 від 08.10.2015 )
У разі прийняття Національним банком рішення про відмову у наданні дозволу в листі зазначаються підстави для відмови.
1.8. Порушення порядку отримання письмового дозволу на здійснення інвестиції є підставою для застосування до банку адекватних заходів впливу.
1.9. Національний банк з метою обмеження інвестиційного ризику, пов'язаного зі здійсненням банками інвестицій та операцій із цінними паперами, установлює такі нормативи інвестування: норматив інвестування в цінні папери окремо за кожною установою (Н11), норматив загальної суми інвестування (Н12).
1.10. До розрахунку нормативів інвестування не включаються суми акцій та інших цінних паперів, придбаних банком:
а) у зв'язку з реалізацією права заставодержателя та за умови, що банк не утримує їх більше одного року;
б) у зв'язку з інвестицією, яка здійснюється в статутний капітал банку - учасника банківської групи, визнаної Національним банком, до складу якої входить цей банк;
( Підпункт "б" пункту 1.10 глави 1 розділу VII із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 454 від 14.11.2013 )
в) за договором про андеррайтинг та знаходяться у власності банку не більше одного року;
г) за рахунок та від імені своїх клієнтів.
Про невключення відповідних сум до розрахунку нормативів інвестування банки зобов'язані повідомляти Національний банк до 10 числа місяця, наступного за звітним, а також мають подавати план реалізації одержаних цінних паперів у зв'язку з реалізацією права заставодержателя та відповідного документального підтвердження, що такі папери були одержані на погашення заборгованості за попередньо наданим кредитом.
Банк зобов'язаний здійснити дії згідно з пунктами 1.3-1.6 цієї глави, якщо протягом року з моменту придбання акцій та інших цінних паперів у зв'язку з реалізацією права заставодержателя або за договором про андеррайтинг він не здійснив відчуження таких цінних паперів.
( Пункт 1.10 глави 1 розділу VII доповнено новим абзацом згідно з Постановою Національного банку № 486 від 22.11.2012 )( Глава 1 розділу VII в редакції Постанови Національного банку № 479 від 28.12.2011 )
Глава 2. Норматив інвестування в цінні папери окремо за кожною установою (Н11)
2.1. Норматив інвестування в цінні папери окремо за кожною установою встановлюється для обмеження ризику, пов'язаного з інвестуванням в акції, паї, частки та інвестиційні сертифікати окремої юридичної особи.
( Пункт 2.1 глави 2 розділу VII в редакції Постанови Національного банку № 51 від 06.02.2009 )
2.2. Норматив інвестування в цінні папери окремо за кожною установою визначається як співвідношення розміру коштів, які інвестуються на придбання акцій (паїв, часток) та інвестиційних сертифікатів окремо за кожною установою, до статутного капіталу банку.
( Пункт 2.2 глави 2 розділу VII із змінами, внесеними згідно з Постановами Національного банку № 51 від 06.02.2009, № 479 від 28.12.2011 )
2.3. До коштів, що інвестуються, уключаються:
акції та інші цінні папери з нефіксованим прибутком у торговому портфелі банку та в портфелі банку на продаж, що випущені установою;
( Абзац другий пункту 2.3 глави 2 розділу VII в редакції Постанови Національного банку № 407 від 01.11.2005 )
вкладення в асоційовані та дочірні установи.
( Абзац третій пункту 2.3 глави 2 розділу VII в редакції Постанови Національного банку № 81 від 28.02.2002 )( Пункт 2.4 глави 2 розділу VII виключено на підставі Постанови Національного банку № 479 від 28.12.2011 )
2.4. Нормативне значення нормативу Н11 не має перевищувати 15 відсотків.
Глава 3. Норматив загальної суми інвестування (Н12)
3.1. Норматив загальної суми інвестування встановлюється для обмеження ризику, пов'язаного із здійсненням банком інвестиційної діяльності.
( Абзац перший пункту 3.1 глави 3 розділу VII в редакції Постанови Національного банку № 51 від 06.02.2009 )( Абзац другий пункту 3.1 глави 3 розділу VII виключено на підставі Постанови Національного банку № 479 від 28.12.2011 )
3.2. Норматив загальної суми інвестування визначається як співвідношення суми коштів, що інвестуються на придбання акцій (паїв, часток) та інвестиційних сертифікатів будь-якої юридичної особи, до статутного капіталу банку.
( Пункт 3.2 глави 2 розділу VII із змінами, внесеними згідно з Постановами Національного банку № 51 від 06.02.2009, № 479 від 28.12.2011 )
3.3. До коштів, що інвестуються, включаються:
акції та інші цінні папери з нефіксованим прибутком у торговому портфелі банку та в портфелі банку на продаж, що випущені банками, небанківськими фінансовими установами та іншими емітентами;
( Абзац другий пункту 3.3 глави 3 розділу VII в редакції Постанови Національного банку № 407 від 01.11.2005 )
вкладення в асоційовані та дочірні компанії.
( Пункт 3.4 глави 3 розділу VII виключено на підставі Постанови Національного банку № 479 від 28.12.2011 )
3.4. Нормативне значення нормативу Н12 не має перевищувати 60 відсотків.
( Розділ VIII виключено на підставі Постанови Національного банку № 107 від 28.02.2009 )
Розділ VIII. Спеціальні вимоги щодо діяльності банків
Глава 1. Встановлення спеціальних значень економічних нормативів
1.1. Національний банк здійснює регулювання діяльності спеціалізованих банків через економічні нормативи і встановлює спеціальні вимоги стосовно певного виду діяльності банків.
Банк набуває статусу спеціалізованого ощадного банку, якщо більше ніж 50 відсотків пасивів банку є вкладами фізичних осіб (незалежно від типу активів).
Банк набуває статусу спеціалізованого банку довірчого управління, якщо обсяг операцій за договорами довірчого управління становить 100 і більше відсотків сукупних активів банку.
Банк, що є управителем фонду фінансування будівництва (далі - ФФБ), має право зменшувати обсяг операцій за договорами довірчого управління на суму коштів, спрямованих на фінансування будівництва, за умови одночасного дотримання вимог, передбачених пунктом 3.1 глави 3 розділу VIII цієї Інструкції.
( Пункт 1.1 глави 1 розділу VIII доповнено новим абзацом згідно зПостановою Національного банку № 91 від 18.02.2016 )( Пункт 1.1 глави 1 розділу VIII в редакції Постанови Національного банку № 479 від 28.12.2011 )
1.2. Спеціалізовані банки у зв'язку із концентрацією ризиків зобов'язані дотримуватися спеціальних значень економічних нормативів.
( Пункт 1.2 глави 1 розділу із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 228 від 06.08.2008; в редакції Постанови Національного банку № 479 від 28.12.2011 )
1.3. Для спеціалізованих ощадних банків установлюються спеціальні значення таких економічних нормативів:
нормативу миттєвої ліквідності (Н4) - не менше ніж 30 відсотків;
нормативу максимального розміру кредитного ризику на одного контрагента (Н7) у розмірі:
не більше ніж 20 відсотків - для банків, які мають обсяг негативно класифікованих активів не більше ніж 10 відсотків від активів, за якими має оцінюватися ризик та формуватися резерв на покриття збитків (далі - відповідна група активів);
( Абзац четвертий пункту 1.3 глави 1 розділу VIII в редакції Постанови Національного банку № 479 від 28.12.2011 )
не більше ніж 15 відсотків - для банків, які мають обсяг негативно класифікованих активів від 10 до 20 відсотків від відповідної групи активів;
не більше ніж 10 відсотків - для банків, які мають обсяг негативно класифікованих активів від 20 до 30 відсотків від відповідної групи активів;
не більше ніж 5 відсотків - для банків, які мають обсяг негативно класифікованих активів більше ніж 30 відсотків від відповідної групи активів або якщо формування резервів під активні операції здійснено не в повному обсязі;
нормативу максимального розміру кредитного ризику за операціями з пов'язаними з банком особами (Н9) - у розмірі:
( Абзац пункту 1.3 глави 1 розділу VIII в редакції Постанови Національного банку № 312 від 12.05.2015 )
не більше ніж 20 відсотків - для банків, які мають обсяг негативно класифікованих активів менше ніж 7 відсотків від відповідної групи активів;
не більше ніж 10 відсотків - для банків, які мають обсяг негативно класифікованих активів від 7 до 10 відсотків від відповідної групи активів.
Якщо обсяг негативно класифікованих активів банку становить більше 10 відсотків від відповідної групи активів, то банк не має права збільшувати обсяг операцій з пов'язаними з банком особами (забороняється укладати нові договори або продовжувати строк діючих з такими особами) до часу зниження обсягу негативно класифікованих активів нижче ніж 10 відсотків.
( Абзац одинадцятий пункту 1.3 глави 1 розділу VIII із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 492 від 28.07.2015 )( Пункт 1.3 глави 1 розділу із змінами, внесеними згідно з Постановами НБУ № 443 від 15.09.2004, № 407 від 01.11.2005 )
1.4. Для спеціалізованих банків довірчого управління установлюються спеціальні значення таких економічних нормативів:
нормативу достатності (адекватності) регулятивного капіталу (Н2) - не менше ніж 20 відсотків;
( Абзац другий пункту 1.4 глави 1 розділу VIII із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 486 від 22.11.2012 )( Абзац третій пункту 1.4 глави 1 розділу VIII виключено на підставі Постанови Національного банку № 862 від 25.12.2014 )
нормативу миттєвої ліквідності (Н4) - не менше ніж 40 відсотків;
нормативу максимального розміру кредитного ризику на одного контрагента (Н7) - не більше ніж 15 відсотків;
нормативу максимального розміру кредитного ризику за операціями з пов'язаними з банком особами (Н9) - не більше ніж 20 відсотків.
( Абзац п'ятий пункту 1.4 глави 1 розділу VIII в редакції Постанови Національного банку № 312 від 12.05.2015 )( Пункт 1.4 глави 1 розділу VIII в редакції Постанови Національного банку № 479 від 28.12.2011 )
1.5. Нормативні значення інших економічних нормативів для спеціалізованих банків установлюються такі самі, як для універсальних банків.
( Пункт 1.5 глави 1 розділу VIII в редакції Постанови Національного банку № 479 від 28.12.2011 )
1.6. Національний банк залежно від виду спеціалізації банку, рівня його капіталу може висувати до нього додаткові вимоги з метою забезпечення фінансової стійкості цього банку.
( Пункт 1.6 глави 1 розділу VIII в редакції Постанови Національного банку № 479 від 28.12.2011 )( Пункт 1.7 глави 1 розділу виключено на підставі Постанови Національного банку № 430 від 16.11.2005 )
1.7. До зобов'язань банку за вкладами фізичних осіб належать:
поточні рахунки фізичних осіб;
кошти в розрахунках фізичних осіб;
кошти фізичних осіб для розрахунків платіжними картками;
нараховані витрати за коштами до запитання фізичних осіб;
короткострокові депозити фізичних осіб;
довгострокові депозити фізичних осіб;
нараховані витрати за строковими коштами фізичних осіб;
ощадні (депозитні) сертифікати, емітовані банком, що придбані фізичними особами;
( Абзац дев'ятий пункту 1.7 глави 1 розділу VIII із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 486 від 22.11.2012 )
нараховані витрати за ощадними (депозитними) сертифікатами, емітованими банком, що придбані фізичними особами.
( Абзац десятий пункту 1.7 глави 1 розділу VIII із змінами, внесеними згідно з Постановою Національного банку № 486 від 22.11.2012 )( Пункт 1.7 глави 1 розділу VIII в редакції Постанови Національного банку № 479 від 28.12.2011 )
1.8. Розмір залучення вкладів фізичних осіб спеціалізованими банками (крім спеціалізованих ощадних банків) не може становити більше ніж 5 відсотків капіталу банку.
( Пункт 1.8 глави 1 розділу VIII в редакції Постанови Національного банку № 479 від 28.12.2011 )
1.9. Максимальний розмір залучення вкладів фізичних осіб для всіх новостворених банків має становити: