УХВАЛА
ТРЕТЬОЇ КОЛЕГІЇ СУДДІВ
ПЕРШОГО СЕНАТУ
КОНСТИТУЦІЙНОГО СУДУ УКРАЇНИ
Про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за конституційною скаргою Мазура Анатолія Давидовича щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 7 розділу І Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік"", пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження"
м.К и ї в 14 травня 2020 року № 90-3(І)/2020 | Справа № 3-76/2020(152/20) |
Третя колегія суддів Першого сенату Конституційного Суду України у складі:
Литвинова Олександра Миколайовича - головуючого,
Завгородньої Ірини Миколаївни - доповідача,
Кривенка Віктора Васильовича,
розглянула на засіданні питання про відкриття конституційного провадження у справі за конституційною скаргою Мазура Анатолія Давидовича щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 7 розділу І Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік"" від 14 червня 2011 року № 3491-VІ (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № 1, ст. 1), пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 30, ст. 542).
Заслухавши суддю-доповідача Завгородню І.М. та дослідивши матеріали справи, Третя колегія суддів Першого сенату Конституційного Суду України
установила:
1. Мазур А.Д. звернувся до Конституційного Суду України з клопотанням визнати такими, що не відповідшоть Конституції України (є неконституційними):
- положення пункту 7 розділу І Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік"" від 14 червня 2011 року № 3491-VІ (далі - Закон № 3491), яким передбачено Прикінцеві положення доповнити пунктом 4 такого змісту: "4. Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 з наступними змінами), статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 4, ст. 94 з наступними змінами), статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 29, ст. 399 з наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік";
- положення пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі -Закон № 1404), яким передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо "законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідно до рішення".
На думку автора клопотання, положення Закону № 3491 суперечить статті З, частинам першій, другій статті 8, статтям 16, 22, частині четвертій статті 41, статтям 55, 56, 68, частині другій статті 95, статтям 129, 129-1, 151-1, 152 Конституції України, а положення Закону № 1404 не відповідає статті З, частині другій статті 8, частині другій статті 19, частині другій статті 24, статті 48, частинам першій, другій статті 55, статті 56, частинам першій, другій статті 129-1 Основного Закону України.
Зі змісту конституційної скарги та долучених до неї матеріалів вбачається, що Деснянський районний суд міста Києва ухвалою від 11 травня 2019 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року, відмовив у задоволенні клопотання Мазура А.Д. про накладення штрафу на відповідальну особу Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві з одночасним встановленням нового строку подання звіту про виконання постанови Деснянського суду міста Києва від 9 лютого 2011 року у справі за адміністративним позовом Мазура А.Д. до управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі міста Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.
Верховний Суд ухвалою від 29 липня 2019 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Мазура А.Д. на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 11 травня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року, оскільки судові рішення не підлягають касаційному оскарженню.
Автор клопотання стверджує, що оспорюване положення Закону № 3491 порушує його право власності, передбачене статтею 41 Конституції України, а оспорюване положення Закону № 1404 порушує право "на примусове виконання остаточного судового рішення, винесеного на його користь національними судами України і нівелює сутність конституційного права на судовий захист".
Мазур А.Д. просить поновити пропущений строк подання конституційної скарги до Конституційного Суду України у зв'язку з тим, що не мав повного тексту судового рішення, та внаслідок запровадження карантину на всій території України на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" від 11 березня 2020 року № 211 зі змінами (далі - Постанова), а також вказує на необхідність прийняття конституційної скарги поза межами встановленого Законом України "Про Конституційний Суд України" строку та розгляду із мотивів суспільного інтересу.
2. Вирішуючи питання щодо відкриття конституційного провадження у справі, Третя колегія суддів Першого сенату Конституційного Суду України виходить із такого.
Відповідно до Закону України "Про Конституційний Суд України" конституційною скаргою є подане до Конституційного Суду України письмове клопотання щодо перевірки на відповідність Конституції України (конституційність) закону України (його окремих положень), що застосований в остаточному судовому рішенні у справі суб'єкта права на конституційну скаргу (частина перша статті 55); суб'єктом права на конституційну скаргу є особа, яка вважає, що застосований в остаточному судовому рішенні в її справі закон України (його окремі положення) суперечить Конституції України (абзац перший частини першої статті 56).
У постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року, яка є остаточним судовим рішенням у справі автора клопотання, положення пункту 9 частини першої статті 37 Закону № 1404 застосовано не було, отже, Мазур А.Д. не є суб'єктом права на конституційну скаргу в цій частині, що є підставою для відмови у відкритті конституційного провадження відповідно до пункту 1 статті 62 Закону України "Про Конституційний Суд України".
Згідно зі статтею 77 Закону України "Про Конституційний Суд України" конституційна скарга вважається прийнятною за умов її відповідності вимогам, передбаченим статтями 55, 56 цього закону, та якщо з дня набрання законної сили остаточним судовим рішенням, у якому застосовано закон України (його окремі положення), сплинуло не більше трьох місяців (абзац перший, пункт 2 частини першої); як виняток, конституційна скарга може бути прийнята поза межами вимог, установлених пунктом 2 частини першої цієї статті, якщо Конституційний Суд України визнає її розгляд необхідним із мотивів суспільного інтересу (частина друга); якщо суб'єкт права на конституційну скаргу пропустив строк подання конституційної скарги у зв'язку з тим, що не мав повного тексту судового рішення, він має право висловити у конституційній скарзі клопотання про поновлення пропущеного строку (частина третя).
З аналізу конституційної скарги та долучених до неї матеріалів випливає, що Мазур А.Д. пропустив строк подання конституційної скарги до Конституційного Суду України, проте її несвоєчасне подання не пов'язане з тим, що він не мав повного тексту остаточного судового рішення (як вбачається з постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року, повний текст якої був складений 27 червня 2019 року), а також не зумовлене запровадженням карантину (Постанову видано майже через 9 місяців з дня набрання законної сили остаточним судовим рішенням у справі Мазура А.Д.). У зв'язку з цим клопотання про поновлення пропущеного строку подання конституційної скарги на підставі частини третьої статті 77 Закону України "Про Конституційний Суд України" є необтрунтованим.
Третя колегія суддів Першого сенату Конституційного Суду України не вбачає необхідності у прийнятті конституційної скарги поза межами вимог, установлених пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Конституційний Суд України", та у її розгляді із мотивів суспільного інтересу.
Отже, є підстави для відмови у відкритті конституційного провадження у справі згідно з пунктом 4 статті 62 цього закону - неприйнятність конституційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 147, 151-1, 153 Конституції України, на підставі статей 7, 32, 37, 55, 56, 61, 62, 77, 86 Закону України "Про Конституційний Суд України", відповідно до § 45, § 56 Регламенту Конституційного Суду України Третя колегія суддів Першого сенату Конституційного Суду України
ухвалила:
1. Відмовити у відкритті конституційного провадження у справі за конституційною скаргою Мазура Анатолія Давидовича щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 7 розділу І Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік"" від 14 червня 2011 року № 3491-VІ, пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII на підставі пунктів 1, 4 статті 62 Закону України "Про Конституційний Суд України" - звернення до Конституційного Суду України неналежним суб'єктом; неприйнятність конституційної скарги.
2. Ухвала є остаточною.
ТРЕТЯ КОЛЕГІЯ СУДДІВ
ПЕРШОГО СЕНАТУ
КОНСТИТУЦІЙНОГО СУДУ УКРАЇНИ