Суди, прокурори, слідчі і органи дізнання УРСР зобов'язані в межах своєї компетенції виконувати доручення відповідних органів інших союзних республік.
При необхідності передати кримінальну справу до органу попереднього слідства, дізнання або суду іншої союзної республіки справа направляється відповідно через Прокурора УРСР або Голову Верховного Суду УРСР.
Стаття 31. Порядок зносин судів, прокурорів, слідчих і органів дізнання з відповідними установами іноземних держав
Порядок зносин судів, прокурорів, слідчих і органів дізнання з відповідними установами іноземних держав, а також порядок виконання взаємних доручень визначається законодавством України і міжнародними договорами України.
( Стаття 31 із змінами, внесеними згідно з Указом N 6834-10 від16.04.84, Законом N 2857-12 від 15.12.92 )
Стаття 32. Роз'яснення значення термінів Кодексу
Терміни, що їх вжито в цьому Кодексі, коли немає окремих вказівок, мають таке значення:
1) "Суд" - Верховний Суд України, Верховний суд Республіки Крим, обласний, Київський і Севастопольський міські, міжобласний, районний (міський), міжрайонний (окружний) суди, військовий суд, суддя, який одноособово розглядає справу;
2) "Суд першої інстанції" - суд, що має право винести вирок у справі;
3) "Касаційна інстанція" - суд, що розглядає справи за касаційними скаргами і протестами на вироки і ухвали суду першої інстанції, які не набрали законної сили;
4) "Наглядна інстанція" - суд, що розглядає в порядку нагляду справи за протестами на вироки, ухвали і постанови суду, які набрали законної сили;
5) "Суддя" - голова, заступник голови і суддя відповідно Верховного Суду України, Верховного суду Республіки Крим, обласного, Київського і Севастопольського міських, міжобласного, районного (міського), міжрайонного (окружного), військового судів, народний засідатель;
5-а) "Головуючий" - суддя, який головує при колегіальному розгляді справи або розглядає справу одноособово;
6) "Прокурор" - Генеральний прокурор України, прокурор Республіки Крим, прокурор області, прокурор міста Києва, районний, міський прокурор, військовий прокурор, транспортний прокурор та інші прокурори, прирівняні до прокурорів областей, районних або міських прокурорів, їх заступники і помічники, прокурори управлінь і відділів прокуратур, які діють у межах своєї компетенції;
6-а) "Начальник слідчого відділу" - начальник слідчого управління, відділу, відділення органів внутрішніх справ, безпеки та його заступники, які діють у межах своєї компетенції, а також податкової міліції;
7) "Слідчий" - слідчий прокуратури, слідчий органів внутрішніх справ, слідчий органів безпеки, слідчий податкової міліції;
8) "Учасники процесу" - обвинувачений, підозрюваний, захисник, а також потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та їхні представники;
9) "Обвинувач" - прокурор, що підтримує в суді державне обвинувачення, громадський обвинувач і потерпілий в справах, передбачених частиною 1 статті 27 цього Кодексу;
10) "Законні представники" - батьки, опікуни, піклувальники даної особи або представники тих установ і організацій, під опікою чи опікуванням яких вона перебуває;
11) "Близькі родичі" - батьки, дружина, діти, рідні брати і сестри, дід, баба, внуки;
12) "Вирок" - рішення суду першої інстанції про винність або невинність відданої до суду особи;
13) "Ухвала" - всі рішення, крім вироку, які виніс суд першої інстанції в судових та розпорядчих засіданнях, і рішення, винесені судом касаційної інстанції, а також рішення колегії в кримінальних справах Верховного Суду України;
14) "Постанова" - рішення органу дізнання, слідчого і прокурора, а також рішення, які виніс суддя одноособово, і рішення президії суду, Пленуму Верховного Суду України;
15) "Касаційне подання" - подання прокурора про скасування або зміну вироку, який не набрав законної сили;
16) "Окреме подання" - подання прокурора про скасування або зміну ухвали суду чи постанови судді, які не набрали законної сили;
17) "Касаційна скарга" - скарга, що подається учасниками процесу до касаційної інстанції на вирок, який не набрав законної сили;
18) "Окрема скарга" - скарга, що подається учасниками процесу до касаційної інстанції на ухвалу суду, постанову судді, які не набрали законної сили;
19) "Протест в порядку нагляду" - протест уповноважених законом осіб про скасування або зміну вироку, ухвали і постанови суду, що набрали законної сили;
20) "Протокол" - документ про проведення слідчих і судових дій, про їх зміст і наслідки.
( Стаття 32 із змінами, внесеними згідно з Указами ПВР від13.06.63, N 117-08 від 30.08.71, N 52-09 від 18.07.75, N 6834-10від 16.04.84, з Законами N 2464-12 від 17.06.92, N 2857-12 від15.12.92, N 4018-12 від 24.02.94, N 85/98-ВР від 05.02.98 )
( Стаття 32-1 виключена на підставі Указу ПВР N 6834-10 від 16.04.84 )
( Стаття 32-2 виключена на підставі Указу ПВР N 6834-10 від 16.04.84 )
Г л а в а 2
ПІДСУДНІСТЬ
Стаття 33. Підсудність справ районному (міському) суду
Районному (міському) суду підсудні всі кримінальні справи, крім справ, підсудних вищестоящим судам і військовим судам.
( Стаття 33 із змінами, внесеними згідно з Законом N 4018-12 від24.02.94 )
( Стаття 33-1 виключена на підставі Закону N 174/94-ВР від 21.09.94 )
Одноособовий розгляд суддею справ
Суддя одноособово розглядає справи про злочини, передбачені частинами першими статей 81 - 84, частиною першою статті 86-2, статтями 87 - 88, частиною першою статті 89, статями 90, 91, 95 - 100, 102 - 108-1, частинами першими статтей 108-2, 108-3, статтею 108-4, частинами першою і другою статті 109, статтями 110 - 116, 119, 121, частиною першою статті 122, статтями 123, 123-2, 124 - 139, частинами першою і другою статті 140, частиною першою статті 141, частинами першою і другою статті 143, частинами першими статей 144, 145, статтями 147 - 149, статтею 153, частиною першою статті 154, частинами першими статей 155, 155-1, статтею 155-2, частинами першою і другою статті 155-3, статтею 155-5, частинами першою і другою статті 155-6, статтями 156 - 163-1, статтею 165, частиною першою статті 166, статтями 167, 171 - 173, частиною першою статті 174, частиною першою статті 175, статтями 176-1 - 176-5, частиною першою статті 177, статтями 178 - 187, 187-2 - 187-5, 188 - 189-3, частинами першими статей 189-4, 189-5, статтями 190, 191 - 205-1, частинами першою і другою статті 206, статтями 206-1 - 212, частинами першою, другою и третьою статті 213, статтею 213-1, частиною першою статті 215, статтею 215-2, частинами першою і другою статті 215-3, статтями 215-4, 217, частинами першими статей 217-1, 218, статтею 219, частиною першою статті 220, частинами першою і другою статті 220-1, частинами першими статей 221, 221-1, статтями 222, 224 - 228-1, частиною першою статті 228-2, статтею 228-4, частиною першою статті 228-5, статтею 229, частинами першими статтей 229-2, 229-3, 229-5, статтями 229-6, 229-7, 229-8, частиною першою статті 229-9, статтею 229-11, пунктами "а" статей 232 - 235, статтею 237, пунктами "а", "б" статті 238, пунктами "а", "в" статті 239, пунктами "а", "б" статті 240, пунктами "а", "в", "г" статті 244, пунктами "а" статей 245, 245-1, пунктами "а", "г" статті 249, пунктами "а" статті 250, 251, пунктами "а", "в", "г" статті 252, пунктами "а", "б" і "г" статті 253, пунктом "а" статей 254, 254-1 Кримінального кодексу Української РСР.
За згодою обвинуваченого суддя одноособово розглядає справи про злочини, передбачені частинами другою і третьою статті 81, частинами другими статей 82 - 84, частиною другою статті 86-2, частиною першою статті 101, частинами другими статей 108-2, 108-3, частиною третьою статті 109, частинами першими статей 117, 118, статтею 120, частиною другою статті 122, частиною четвертою статті 123-1, частиною третьою статті 140, частинами другою і третьою статті 141, частинами другими статей 144, 145, 154, 155, 155-1, частиною третьою статті 155-3, частиною другою статті 166, частинами першими статей 169, 170, частинами другими статей 174, 175, 177, частиною третьою статті 206, частиною четвертою статті 213, частиною третьою статті 215-3, частинами другими статей 217-1, 218, частиною третьою статті 220-1, частиною першою статті 223, частинами другими статей 229-3, 229-9, пунктом "в" статті 240, пунктами "а", "в" статті 241, пунктом "а" статті 243, пунктом "д" статті 244, пунктом "в" статті 254-1 Кримінального кодексу Української РСР.
( Кодекс доповнено статтею 33-1 згідно із Законом N 2464-12 від17.06.92; із змінами, внесеними згідно із Законом N 3129-12 від22.04.93 )
Стаття 34. Підсудність справ Верховному суду Автономної Республіки Крим, обласному, Київському і Севастопольському міським судам, міжобласному суду
Верховному суду Автономної Республіки Крим, обласному, Київському і Севастопольському міським судам підсудні такі кримінальні справи:
1) про особливо небезпечні державні злочини, передбачені статтями 56, 56-1, 58 - 60, 62, 63 Кримінального кодексу України;
2) про інші державні злочини, передбачені статтями 66 - 68, 68-1, 69, 69-1, 71, 76, частиною 1 статті 77, статтями 78, 78-1, 79, частиною 2 статті 80, статтею 80-1, частиною другою статті 80-3, статтею 80-4 Кримінального кодексу України;
3) про злочини, передбачені статтею 93, частиною 4 статті 117, частиною третьою статті 168, статтями 187-2, 187-3, 187-6, 190-1, 217-2, частиною третьою статті 217-3 Кримінального кодексу України.
У випадках особливої складності або важливості справи, підсудної районному (міському) суду, Верховний суд Автономної Республіки Крим, обласний, Київський і Севастопольський міські суди мають право прийняти її до свого провадження.
Міжобласному суду підсудні всі кримінальні справи про злочини на особливо режимних об'єктах, розташованих на території України.
( Стаття 34 із змінами, внесеними згідно з Указами ПВР N 6591-10 від 29.02.84, N 270-10 від 26.05.80, N 7373-11 від 14.04.89, із змінами, внесеними згідно із Законами N 2947-12 від 28.12.93, N 4018-12 від 24.02.94, в редакції Закону N 174/94-ВР від 21.09.94, N 246/94-ВР від 15.11.94, N 552/97-ВР від 07.10.97 )
Стаття 35. Підсудність справ Верховному Суду України
Верховному Суду України як суду першої інстанції підсудні кримінальні справи особливої складності або виняткового громадського значення.
Верховний Суд України має право прийняти до свого розгляду всяку справу, підсудну нижчестоящому суду, або передати справу на розгляд відповідного іншого суду України.
Стаття 36. Підсудність справ військовим судам
Військовим судам гарнізонів як судам першої інстанції підсудні справи про злочини осіб, які мають військове звання до підполковника, капітана другого рангу включно, крім тих справ, які підсудні військовим судам вищого рівня.
Військовим судам регіонів, Військово-Морських Сил як судам першої інстанції підсудні:
1) справи про злочини осіб, які мають військове звання полковника, капітана I рангу;
2) справи про злочини осіб, які займають посаду від командира полку, командира корабля I рангу і вище, а також осіб, рівних їм за службовим становищем;
3) справи про всі злочини, за які в умовах мирного часу законом передбачена можливість призначення покарання у вигляді смертної кари.
Військовій колегії Верховного Суду України підсудні справи виняткової важливості, а також про злочини військовослужбовців, які мають військові звання генерала (адмірала), або займають посади від командира з'єднання і вище та їм рівні. Військовий суд регіону, Військово-Морських Сил, військова колегія Верховного Суду України вправі прийняти до свого провадження як суду першої інстанції будь-яку справу, підсудну військовому суду гарнізону.
( Стаття 36 в редакції Закону N 4018-12 від 24.02.94 )
Стаття 37. Територіальна підсудність
Кримінальна справа розглядається в тому суді, в районі діяльності якого вчинено злочин. Якщо місця вчинення злочину встановити не можна, то справа повинна бути розглянута судом, в районі діяльності якого закінчено дізнання чи попереднє слідство в даній справі.
Стаття 38. Передача справи з одного суду до іншого
З метою забезпечення найбільш об'єктивного і повного розгляду справи, а також найкращого забезпечення виховної ролі судового розгляду, в окремих випадках справа може бути передана на розгляд суду за місцем проживання чи роботи обвинуваченого або за місцем знаходження більшості свідків.
Передача в цих випадках справи з одного суду до іншого допускається лише до початку її розгляду в судовому засіданні.
Питання про передачу справи з одного районного (міського), міжрайонного (окружного) суду до іншого чи з одного військового суду гарнізону до іншого в межах Республіки Крим, однієї області, міст Києва і Севастополя, одного військового регіону чи Військово-Морських Сил вирішується головою відповідно Верховного суду Республіки Крим, обласного, Київського і Севастопольського міських судів, головою військового суду регіону, Військово-Морських Сил.
Питання про передачу справи до суду іншої області або військового суду, міжобласного суду або військового суду іншого регіону вирішується Головою Верховного Суду України чи його заступником.
( Стаття 38 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР N 6834-10від 16.04.84, Законами N 2857-12 від 15.12.92, N 4018-12 від24.02.94 )
Стаття 39. Визначення підсудності справ, які належать до компетенції декількох однойменних судів
В разі об'єднання в одному провадженні кримінальних справ по обвинуваченню декількох осіб у вчиненні декількох злочинів, коли ці справи підсудні двом або декільком однойменним судам, справу розглядає той суд, в районі діяльності якого було порушено кримінальну справу або закінчено попереднє слідство чи дізнання.
Стаття 40. Визначення підсудності справ, які належать до компетенції різнойменних судів
Якщо одна особа або група осіб обвинувачуються у вчиненні декількох злочинів, справи про які підсудні різнойменним судам, то справа розглядається вищестоящим з цих судів.
Якщо одна особа або група осіб обвинувачуються у вчиненні декількох злочинів і справа хоча б про одну з них або про один із злочинів підсудна військовому суду, то справу розглядає військовий суд.
( Змінено згідно з Законом N 4018-12 від 24.02.94 )
При обвинуваченні групи осіб у вчиненні одного або кількох злочинів, що не є військовими злочинами, якщо щодо хоча б одного з обвинувачених справа підсудна загальному суду, справа щодо всіх обвинувачених розглядається загальним судом.
( Стаття 40 із змінами, внесеними згідно з Законом N 4018-12 від24.02.94 )
Стаття 41. Направлення справи за підсудністю
Суддя або суд в розпорядчому засіданні, встановивши, що кримінальна справа не підсудна даному суду, надсилає її за підсудністю; про це суддя виносить постанову, а суд - ухвалу.
Якщо підсудність справи іншому однойменному суду виявилася в судовому засіданні, суд продовжує розгляд справи, коли це не може завдати шкоди повноті і об'єктивності дослідження обставин справи. Коли ж не можна забезпечити повноти і об'єктивності дослідження обставин справи, суд надсилає справу за підсудністю, про що виносить ухвалу.
Суд, виявивши в судовому засіданні, що справа підсудна вищестоящому суду або військовому суду, надсилає її за підсудністю.
Передача до нижчестоящого суду справи, початої розглядом у судовому засіданні вищестоящого суду, не допускається.
( Стаття 41 із змінами, внесеними згідно з Законом N 4018-12 від24.02.94 )
Стаття 42. Недопустимість спорів про підсудність
Спори про підсудність між судами не допускаються. Кримінальна справа, надіслана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтями 38 - 41 цього Кодексу, повинна бути прийнята цим судом до свого провадження, якщо при цьому не перевищується компетенція суду.
Г л а в а 3
УЧАСНИКИ ПРОЦЕСУ, ЇХ ПРАВА І ОБОВ'ЯЗКИ
Стаття 43. Обвинувачений і його права
Обвинуваченим є особа, щодо якої в установленому цим Кодексом порядку винесена постанова про притягнення як обвинуваченого. Після віддання до суду обвинувачений називається підсудним.
Обвинувачений має право: знати, в чому його обвинувачують; давати показання з пред'явленого йому обвинувачення або відмовитися давати показання і відповідати на запитання; мати захисника і побачення з ним до першого допиту; подавати докази; заявляти клопотання; ознайомлюватися після закінчення попереднього слідства або дізнання з усіма матеріалами справи; брати участь у судовому розгляді в суді першої інстанції; заявляти відводи; подавати скарги на дії і рішення особи, яка провадить дізнання, слідчого, прокурора, судді та суду.
Підсудний має право на останнє слово.
( Стаття 43 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР N 6834-10 від 16.04.84, Законом N 3780-12 від 23.12.93 )
Стаття 43-1. Підозрюваний
Підозрюваним визнається:
1) особа, затримана по підозрінню у вчиненні злочину;
2) особа, до якої застосовано запобіжний захід до винесення постанови про притягнення її як обвинуваченого.
Підозрюваний має право: знати, в чому він підозрюється; давати показання або відмовитися давати показання і відповідати на запитання; мати захисника і побачення з ним до першого допиту; подавати докази; заявляти клопотання і відводи; вимагати перевірки прокурором правомірності затримання; подавати скарги на дії і рішення особи, яка провадить оперативно-розшукові дії та дізнання, слідчого і прокурора.
Про роз'яснення прав підозрюваному зазначається в протоколі затримання або постанові про застосування запобіжного заходу.
( Кодекс доповнено статтею 43-1 згідно з Указом ПВР N 6834-10 від 16.04.84, із змінами, внесеними згідно з Законом N 3780-12 від 23.12.93 )
Стаття 44. Захисник у кримінальному судочинстві
Як захисники підозрюваних, обвинувачених і підсудних допускаються особи, які мають свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. За згодою підсудного допускаються близькі родичі, опікуни або піклувальники.
Захисник допускається до участі у справі з моменту пред'явлення обвинувачення, а у разі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, або застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту - з моменту оголошення їй протоколу про затримання або постанови про застосування запобіжного заходу, але не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту затримання.
У справах про суспільно небезпечні діяння, вчинені особами у стані неосудності, а також про злочини осіб, які захворіли на душевну хворобу після вчинення злочину, захисник допускається до участі у справі з моменту отримання доказів про душевне захворювання особи.
У разі коли дізнання або попереднє слідство не провадилось, захисник допускається до участі в справі після віддання обвинуваченого до суду.
У справах про суспільно небезпечні діяння, вчинені неповнолітніми, які не досягли віку, з якого можлива кримінальна відповідальність, захисник допускається до участі у справі з моменту ознайомлення неповнолітнього та його батьків або осіб, що їх замінюють, з постановою про закриття справи і з матеріалами справи, а в разі поміщення неповнолітнього у приймальник-розподільник - не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту поміщення.
( Стаття 44 в редакції Закону N 3780-12 від 23.12.93, із змінами,внесеними згідно з Законом N 3787-12 від 23.12.93)
Стаття 45. Обов'язкова участь захисника
Участь захисника при провадженні дізнання, попереднього слідства і в розгляді кримінальної справи в суді першої інстанції є обов'язковою, крім випадків відмови підозрюваного, обвинуваченого і підсудного від захисника у порядку, передбаченому частиною другою статті 46 цього Кодексу.
( Стаття 45 в редакції Закону N 3780-12 від 23.12.93 )
Стаття 46. Відмова від захисника
Підозрюваний, обвинувачений і підсудний мають право в будь-який момент провадження у справі відмовитися від захисника. Така відмова допускається лише з ініціативи підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного і не може бути перешкодою для продовження участі у справі прокурора або громадського обвинувача, а також захисників інших підозрюваних, обвинувачених чи підсудних.
В разі відмови від захисника особа, яка провадить дізнання, або слідчий складає протокол, суд виносить ухвалу, а суддя - постанову.
Відмова від захисника не може бути прийнята:
1) у справах осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину у віці до вісімнадцяти років;
2) у справах про злочини осіб, які через свої фізичні або психічні вади (німі, глухі, сліпі та інші) не можуть самі реалізувати своє право на захист;
3) у справах осіб, які не володіють мовою, якою ведеться судочинство;
4) коли санкція статті, за якою кваліфікується злочин, передбачає смертну кару;
5) при провадженні справи про застосування примусових заходів медичного характеру.
( Стаття 46 в редакції Закону N 3780-12 від 23.12.93 )
Стаття 47. Порядок призначення захисника
Захисник з числа осіб, зазначених у частині першій статті 44 цього Кодексу, запрошується підозрюваним, обвинуваченим чи підсудним, його законними представниками, родичами або іншими особами за дорученням чи на прохання підозрюваного, обвинуваченого і підсудного. Якщо у випадках, передбачених частиною третьою статті 46 цього Кодексу, захисник не буде запрошений зазначеними особами, його призначає особа, яка провадить дізнання, слідчий, суд або суддя.
Одна і та ж особа не може бути захисником двох або кількох підозрюваних, обвинувачених і підсудних, коли інтереси захисту одного з них суперечать інтересам захисту іншого.
Замінити одного захисника іншим можна лише за клопотанням або за згодою підозрюваного, обвинуваченого і підсудного. В тих випадках, коли явка для участі в справі захисника, якого обрав підозрюваний, неможлива протягом двадцяти чотирьох годин, а захисника, обраного обвинуваченим чи підсудним, - протягом сімдесяти двох годин, особа, яка провадить дізнання, слідчий, суд або суддя відповідно мають право запропонувати підозрюваному, обвинуваченому, підсудному запросити іншого захисника або забезпечують їм захисника. Обов'язок забезпечити участь захисника в такому випадку покладається на керівника адвокатського об'єднання за місцем провадження справи.
Оплата праці захисника у випадку, коли він брав участь у дізнанні, попередньому слідстві або судовому розгляді за призначенням, та при звільненні підозрюваного, обвинуваченого і підсудного від оплати юридичної допомоги через малозабезпеченість провадиться за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відшкодування витрат державі у таких випадках може бути покладено на засудженого.
( Стаття 47 в редакції Закону N 3780-12 від 23.12.93 )
Стаття 48. Обов'язки і права захисника
Захисник зобов'язаний використати всі зазначені в законі засоби захисту з метою з'ясування обставин, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого і підсудного або пом'якшують чи виключають їх відповідальність, і подавати їм необхідну юридичну допомогу.
З моменту допущення до участі у справі захисник має право:
до першого допиту підозрюваного чи обвинуваченого мати з ним побачення віч-на-віч, а після першого допиту - без обмеження їх кількості і тривалості;
мати побачення із засудженим і особою, до якої застосовано примусові заходи медичного характеру;
бути присутнім при допитах підозрюваного і обвинуваченого, а також при провадженні інших слідчих дій, виконуваних з їх участю або за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого чи його захисника;
з дозволу особи, яка провадить дізнання, або слідчого брати участь і в інших слідчих діях;
застосовувати науково-технічні засоби при провадженні тих слідчих дій, в яких бере участь захисник, а також при ознайомленні з матеріалами справи - з дозволу особи, яка провадить дізнання, чи слідчого, а у суді, якщо справа розглядається у відкритому судовому засіданні, - з дозволу судді чи суду;
ознайомлюватися з матеріалами, якими обгрунтовується затримання підозрюваного чи обрання запобіжного заходу або пред'явлення обвинувачення, а після закінчення попереднього слідства - з усіма матеріалами справи;
виписувати з матеріалів справи, з якими він ознайомився, необхідні відомості;
брати участь у судовому розгляді справи;
подавати докази і заявляти клопотання і відводи;
подавати скарги на дії та рішення особи, яка провадить дізнання, слідчого, прокурора, судді та суду.
Захисник має право збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази у справі, зокрема одержувати документи або їх копії від підприємств, установ, організацій, об'єднань, а від громадян - за їх згодою; ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними документами і матеріалами, за винятком тих, таємниця яких охороняється законом; отримувати письмові висновки фахівців з питань, що потребують спеціальних знань.
Особа, яка провадить дізнання, і слідчий повинні своєчасно повідомити захисника про час і місце провадження слідчих дій, які виконуються з участю підозрюваного або обвинуваченого чи за клопотанням захисника.
Захисник зобов'язаний своєчасно з'явитися для участі у провадженні тих процесуальних дій, в яких його участь є обов'язковою.
В разі неявки захисника слідчі дії, в яких участь захисника не є обов'язковою, провадяться без нього.
Якщо захисник присутній при провадженні слідчих дій, він має право ставити запитання особам, яких допитують, подавати письмові зауваження з приводу неправильності або неповноти запису в протоколі відомостей про слідчі дії. Особа, яка провадить дізнання, і слідчий можуть відхилити запитання, поставлене захисником, але вони зобов'язані занести його до протоколу.
Відмова захисника при провадженні дізнання, попереднього слідства та в судовому засіданні від захисту підозрюваного, обвинуваченого і підсудного не допускається.
Захисник не вправі розголошувати відомості, які стали йому відомі у зв'язку з виконанням професійних обов'язків.
Документи, пов'язані з виконанням захисником обов'язків захисника у кримінальній справі, не підлягають огляду, розголошенню чи вилученню особою, яка провадить дізнання, слідчим, прокурором, суддею і судом без згоди захисника.
Не може бути внесено подання органу дізнання, слідчого, прокурора, а також винесена окрема постанова судді чи ухвала суду щодо правової позиції захисника у справі.
( Стаття 48 в редакції Закону N 3780-12 від 23.12.93 )
Стаття 49. Потерпілий
Потерпілим визнається особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.
Про визнання громадянина потерпілим чи про відмову в цьому особа, яка провадить дізнання, слідчий і суддя виносять постанову, а суд - ухвалу.
Громадянин, визнаний потерпілим від злочину, вправі давати показання у справі. Потерпілий і його представник мають право: подавати докази; заявляти клопотання; знайомитися з усіма матеріалами справи з моменту закінчення попереднього слідства, а у справах, в яких попереднє слідство не провадилося, - після віддання обвинуваченого до суду; брати участь у судовому розгляді; заявляти відводи; подавати скарги на дії особи, яка провадить дізнання, слідчого, прокурора і суду, а також подавати скарги на вирок або ухвали суду і постанови народного судді.
В справах, передбачених частиною 1 статті 27 цього Кодексу, потерпілий має право під час судового розгляду особисто або через свого представника підтримувати обвинувачення. Потерпілий може брати участь у судових дебатах в усіх справах, в яких не виступає прокурор чи громадський обвинувач.
У справах про злочини, внаслідок яких сталася смерть потерпілого, права, передбачені цією статтею, мають його близькі родичі.
( Стаття 49 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР N 6834-10 від 16.04.84 )
Стаття 50. Цивільний позивач
Цивільним позивачем визнається громадянин, підприємство, установа чи організація, які зазнали матеріальної шкоди від злочину і пред'явили вимогу про відшкодування збитків відповідно до статті 28 цього Кодексу. Про визнання цивільним позивачем чи про відмову в цьому особа, яка провадить дізнання, слідчий, суддя виносять постанову, а суд - ухвалу.
Цивільний позивач або його представник мають право: подавати докази; заявляти клопотання; брати участь у судовому розгляді; просити орган дізнання, слідчого і суд про вжиття заходів до забезпечення заявленого ними позову; підтримувати цивільний позов; ознайомлюватися з матеріалами справи з моменту закінчення попереднього слідства, а у справах, в яких попереднє слідство не провадилось, - після віддання обвинуваченого до суду; заявляти відводи; подавати скарги на дії особи, яка провадить дізнання, слідчого, прокурора і суду, а також подавати скарги на вирок або ухвали суду в частині, що стосується цивільного позову.
Цивільний позивач зобов'язаний на вимогу органу дізнання, слідчого, прокурора і суду пред'являти всі необхідні документи, зв'язані з заявленим позовом.
( Стаття 50 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР N 6834-10 від 16.04.84 )
Стаття 51. Цивільний відповідач
Як цивільних відповідачів може бути притягнуто батьків, опікунів, піклувальників або інших осіб, а також підприємства, установи та організації, які в силу закону несуть матеріальну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями обвинуваченого. Про притягнення як цивільного відповідача особа, яка провадить дізнання, слідчий, суддя виносять постанову, а суд - ухвалу.
Цивільний відповідач або його представник має право: заперечувати проти пред'явленого позову; давати пояснення по суті пред'явленого позову; подавати докази; заявляти клопотання; ознайомлюватися з матеріалами справи, що стосуються цивільного позову, з моменту закінчення попереднього слідства, а у справах, в яких попереднє слідство не провадилося, - після віддання обвинуваченого до суду; брати участь у судовому розгляді; заявляти відводи; подавати скарги на дії особи, яка провадить дізнання, слідчого, прокурора і суду, а також подавати скарги на вирок і ухвали суду в частині, що стосується цивільного позову.
( Стаття 51 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР N 6834-10 від 16.04.84 )
Стаття 52. Представники потерпілого, цивільного позивача і цивільного відповідача
Представниками потерпілого, цивільного позивача і цивільного відповідача можуть бути адвокати, близькі родичі, законні представники, а також інші особи за постановою особи, яка провадить дізнання, слідчого, судді або за ухвалою суду.
Коли цивільним позивачем або цивільним відповідачем є підприємство, установа чи організація, то представниками їх інтересів можуть бути спеціально уповноважені ними на те особи.
Зазначені в цій статті представники користуються процесуальними правами осіб, інтереси яких вони представляють.
Стаття 53. Обов'язок роз'яснення і забезпечення прав особам, які беруть участь у справі
Суд, прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов'язані роз'яснити особам, що беруть участь у справі, їх права і забезпечити можливість здійснення цих прав.
Стаття 53-1. Обов'язок органу дізнання, слідчого, прокурора і суду щодо вжиття заходів до відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями
У разі закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю в діянні складу злочину або за недоведеністю участі особи у вчиненні злочину, а також у разі постановлення виправдувального вироку орган дізнання, слідчий, прокурор і суд зобов'язані роз'яснити особі порядок поновлення її порушених прав і вжити необхідних заходів до відшкодування шкоди, завданої особі внаслідок незаконних засудження, притягнення як обвинуваченого, затримання, застосування запобіжного заходу та у разі незаконного продовження виконання призначеного покарання у випадках, коли кримінальний закон, який усуває караність діяння, набрав чинності.
Підстави і порядок відшкодування шкоди визначаються законодавством України.
( Кодекс доповнено статтею 53-1 згідно з Указом ПВР N 6834-10 від16.04.84, із змінами, внесеними згідно з Законом N 2547-12 від07.07.92 )
Г л а в а 4
ОБСТАВИНИ, ЩО ВИКЛЮЧАЮТЬ МОЖЛИВІСТЬ УЧАСТІ В КРИМІНАЛЬНОМУ СУДОЧИНСТВІ
Стаття 54. Обставини, що виключають участь судді в розгляді справи
Суддя або народний засідатель не може брати участі в розгляді кримінальної справи:
1) якщо він є потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем або родичем кого-небудь з них, а також родичем слідчого, особи, яка провадила дізнання, обвинувача або обвинуваченого;
2) якщо він брав участь у даній справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, особа, яка провадила дізнання, слідчий, обвинувач, захисник або представник інтересів потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача чи розглядав по цій справі скаргу в порядку статей 236-2, 236-4 та 236-6 цього Кодексу;
3) якщо він особисто або його родичі заінтересовані в результатах справи;
4) при наявності інших обставин, які викликають сумнів в об'єктивності судді або народного засідателя.
У складі суду, що розглядає кримінальну справу, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
( Стаття 54 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР N 6834-10від 16.04.84, Законом N 2857-12 від 15.12.92 )
Стаття 55. Недопустимість повторної участі судді у розгляді справи
Суддя, який брав участь у розгляді кримінальної справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в касаційному порядку чи в порядку нагляду, а так само брати участь в новому розгляді справи в суді першої інстанції в разі скасування вироку або ухвали про закриття справи, поставлених з його участю.
Суддя, який брав участь у розгляді справи в касаційному порядку, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої інстанції або в порядку нагляду, а так само в новому розгляді справи в касаційній інстанції після скасування ухвали, постановленої з його участю.
Суддя, який брав участь у розгляді справи випорядку нагляду, не може брати участі в розгляді тієї ж справи в суді першої інстанції і в касаційному порядку, а так само в повторному розгляді справи в порядку нагляду, якщо пост нову (ухвалу), винесену з його участю, скасовано.
Суддя, який брав участь у розгляді справи в судовій колегії в кримінальних справах Верховного Суду України, що діяла як суд першої, касаційної або наглядної інстанцій, не може брати участі в розгляді цієї справи на Пленумі Верховного Суду України. Участь у розгляді справи на Пленумі не є перешкодою для участі судді у розгляді тієї ж справи у складі судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України.
( Стаття 55 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР N 6834-10від 16.04.84 )
Стаття 56. Відвід судді