16.11. Нерезиденти, що проводять діяльність на території України через постійне представництво, ведуть бухгалтерський облік та звітність згідно з законодавством України, щоквартально подають податковим органам за місцезнаходженням постійного представництва декларацію про прибуток, одержаний із джерел в Україні, а також розрахунок нарахованого податку на прибуток за формою, встановленою центральним податковим органом.
У разі зупинення діяльності постійного представництва до закінчення звітного кварталу, зазначені документи подаються державному податковому органу протягом 15 календарних днів з моменту такого зупинення.
16.12. Податок на прибуток нерезидента щоквартально обчислюється платником податку і підлягає підтвердженню податковим органом за місцезнаходженням постійного представництва.
Нерезидент щорічно отримує від податкового органу підтвердження щодо сплати податку на прибуток українською мовою.
Щорічні аудиторські перевірки фінансово-господарських результатів діяльності нерезидента проводяться відповідно до закону.
16.13. Відповідальність за утримання та перерахування до бюджету податку на доходи громадян, сум внесків на соціальні заходи, податків, зазначених у пункті 7.8, пункті 10.2 та статті 13 цього Закону, несуть платники податку, які провадять відповідні виплати.
Перерахування податків, зазначених в пункті 7.8 та статті 13, здійснюється до/або разом із здійсненням таких виплат.
( Абзац другий пункту 16.12 в редакції Закону N 639/97-ВР від18.11.97 )
Перерахування податку, зазначеного в пункті 10.2 цього Закону, здійснюється протягом трьох банківських днів з моменту здійснення таких виплат.
( Абзац третій пункту 16.12 в редакції Закону N 639/97-ВР від 18.11.97 )
Джерелом сплати зазначених податків є сума відповідних виплат.
16.14. Сплата податку іншими, ніж платник податку, особами не дозволяється.
16.15. Порядок ведення і складання податкових звітів, декларацій про прибуток підприємств та розрахунків податку встановлюється центральним податковим органом.
16.16. Надміру внесені до бюджету суми податку, що нараховані за звітний період наростаючим підсумком з початку року, зараховуються в рахунок наступних платежів або повертаються платнику податку не пізніше десяти робочих днів з дня одержання письмової заяви такого платника податку.
( Абзац перший пункту статті 16 із змінами, внесеними згідно із Законом N 639/97-ВР від 18.11.97 )( Абзац другий пункту статті 16 виключено на підставі Закону N 639/97-ВР від 18.11.97 )
Стаття 17. Зарахування податку до бюджету
Суми податку на прибуток зараховуються до бюджетів територіальних громад за місцезнаходженням платника податку.
Стаття 18. Спеціальні правила
18.1. Якщо міжнародним договором, ратифікованим Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору.
18.2. У разі укладення договорів з нерезидентами не дозволяється включення до контракту податкових застережень, згідно з якими підприємства, що виплачують доходи, беруть на себе зобов'язання щодо сплати податків на доходи нерезидентів.
18.3. У разі укладення договорів, які передбачають здійснення оплати товарів (робіт, послуг) на користь нерезидентів, що розташовані в офшорних зонах, чи при здійсненні розрахунків через таких нерезидентів або через їх банківські рахунки, незалежно від того, чи здійснюється така оплата (в грошовій або іншій формі) безпосередньо або через інших резидентів або нерезидентів, витрати платників податку на оплату вартості таких товарів (робіт, послуг) включаються до складу їх валових витрат у сумі, що становить 85 відсотків оплаченої вартості цих товарів (робіт, послуг).
Перелік офшорних зон щорічно оприлюднюється Кабінетом Міністрів України.
( Пункт 18.3 статті 18 в редакції Закону N 639/97-ВР від18.11.97 )
Стаття 19. Усунення подвійного оподаткування
19.1. Суми податків на прибуток, отриманий з іноземних джерел, що сплачені суб'єктами господарської діяльності за кордоном, зараховуються під час сплати ними податку на прибуток в Україні. При цьому зарахуванню підлягає сума податку, розрахована за правилами, встановленими цим Законом.
19.2. Розмір зарахованих сум податку на прибуток з іноземних джерел протягом податкового періоду не може перевищувати суми податку, що підлягає сплаті в Україні таким платником податку протягом такого періоду.
19.3. Не підлягають зарахуванню у зменшення податкових зобов'язань такі податки, сплачені в інших країнах:
податок на капітал (майно) та приріст капіталу;
поштові податки;
податки на реалізацію (продаж);
інші непрямі податки незалежно від того, чи підпадають вони під категорію прибуткових податків, чи оподатковуються окремими податками згідно із законодавством іноземних держав;
суми податку, сплачені з пасивного прибутку (дивідендів, процентів, страхування, роялті).
19.4. Зарахування сплачених за митним кордоном України сум податку на прибуток провадиться за умови подання письмового підтвердження податкового органу іншої держави щодо факту сплати такого податку та за наявності міжнародного договору України про усунення подвійного оподаткування доходів, ратифікованого Верховною Радою України.
Стаття 20. Відповідальність платників податку
20.1. Відповідальність за правильність нарахування, своєчасність сплати податку та дотримання податкового законодавства несе платник податку.
20.2. Платники податку, які не мають на момент перевірки податковим органом податкових декларацій про прибуток і розрахунків, пов'язаних з нарахуванням та сплатою податку за відповідні періоди, сплачують штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одноразове порушення. Якщо протягом наступних дванадцяти місяців платник податку допускає друге або більше таких порушень, такий платник податку сплачує штраф у сумі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, помножених на кількість таких порушень. Початком відрахунку зазначених дванадцяти місяців є місяць, на який припадає останнє порушення.
( Пункт 20.2 статті 20 із змінами, внесеними згідно із Законом N 639/97-ВР від 18.11.97 )
20.3. Платники податку, які не подали або невчасно подали до податкового органу податкову декларацію про прибуток, розрахунок податку на прибуток, платіжне доручення на перерахування податку до бюджету, сплачують штраф у розмірі 10 відсотків суми нарахованого податку за кожний випадок порушення.
Якщо таке неподання або невчасне подання є наслідком неналежного виконання обов'язків поштою, платник податку має право оскаржити правомірність застосування фінансових санкцій у судовому порядку.
20.4. У разі приховання або заниження сум податку платник податку сплачує суму донарахованого податковим органом податку, штрафу у розмірі 30 відсотків суми донарахованого податку (недоїмки), та пені, обчисленої виходячи з 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нараховану на повну суму недоїмки (без урахування штрафів) за весь її строк.
( Абзац перший пункту 20.4 статті 20 із змінами, внесеними згідно із Законом N 639/97-ВР від 18.11.97 )
Не застосовуються штрафні санкції, передбачені цим пунктом, до платників податку, які до початку перевірки податковим органом виявили факт заниження оподатковуваного прибутку, письмово повідомили про це податковий орган та сплатили суму недоїмки, а також пеню, обчислену виходячи з 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нараховану на повну суму недоїмки за весь її строк.
20.5. Якщо за наслідками перевірки платника податку податковим органом виявлено випадки арифметичних помилок або описок, що призвели до заниження суми податку, але не більше як п'ять відсотків суми загальних зобов'язань платника податку щодо сплати такого податку за період, що перевіряється, керівник відповідного податкового органу може прийняти рішення про незастосування фінансових санкцій у вигляді штрафів до такого платника податку. Рішення керівника податкового органу є остаточним і оскарженню не підлягає. Таке рішення не звільняє платника податку від зобов'язань щодо сплати пені, обчисленої згідно з положеннями пункту 20.4 цієї статті.
20.6. Суми донарахованого податку та фінансових санкцій сплачуються платником податку самостійно в строк не більше десяти робочих днів з дня отримання підписаного керівником відповідного податкового органу рішення про застосування санкцій до платника податку. При цьому пеня нараховується за весь строк недоїмки, включаючи останній робочий день, що передує дню фактичної сплати суми недоїмки та фінансових санкцій.
У разі коли платник податку відмовляється визнати висновки перевірки податкового органу або має зауваження до них та оскаржує такі висновки у встановленому законом порядку, сплата донарахованого податку та фінансових санкцій зупиняється до прийняття рішення за результатами такого оскарження. У разі коли за наслідками оскарження визнається правильність висновків податкового органу, платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму донарахованого податку та фінансових санкцій до подання розрахунку податкових зобов'язань за період, на який припадає дата прийняття рішення за результатами такого оскарження. При цьому пеня нараховується на визнану суму недоїмки за весь строк недоїмки, включаючи останній робочий день, що передує дню фактичної сплати суми недоїмки та фінансових санкцій.
( Пункт 20.6 статті 20 в редакції Закону N 639/97-ВР від18.11.97 )
20.7. Посадові особи, винні в порушенні податкового законодавства, притягаються до відповідальності згідно із законодавством.
( Пункт 20.7 статті 20 із змінами, внесеними згідно із Законом N 639/97-ВР від 18.11.97, в редакції Закону N 793/97-ВР від 30.12.97 )
Стаття 21. Інші положення
21.1. Суми виявленого прихованого (заниженого) прибутку та штрафи справляються за весь час ухилення від сплати податку.
21.2. Після закінчення встановлених строків сплати податку до бюджетів невнесені суми вважаються недоїмкою та стягуються до бюджетів з нарахуванням пені на рівні 120 процентів облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
21.3. Сума податкових платежів, що надміру надійшла до бюджету в результаті неправильного нарахування або порушення платником податку встановленого порядку сплати податку, підлягає поверненню з відповідного бюджету протягом десяти робочих днів з моменту отримання податковим органом відповідної заяви платника податку або зарахуванню на зменшення платежів до цього бюджету майбутніх періодів, за вибором платника податку, в разі якщо не минув строк позовної давності, встановлений законодавством.
( Абзац перший пункту 21.3 статті 21 із змінами, внесеними згідноіз Законом N 639/97-ВР від 18.11.97 )
Подання заяви про повернення надміру сплачених податків перериває перебіг строку позовної давності.
21.4. Сума податку, що надміру надійшла до бюджету в результаті неправильного нарахування (донарахування) податковим органом, підлягає поверненню з відповідного бюджету з урахуванням сум, сплачених за фінансовими санкціями, або зарахуванню на зменшення платежів до цього бюджету майбутніх періодів на підставі заяви, що подається платником податку такому податковому органу, якщо не минув строк позовної давності, встановлений законодавством. При цьому починаючи з дня внесення зазначених сум до бюджету і закінчуючи днем їх повернення (заліку) на зазначену суму провадиться нарахування у розмірі 120 процентів облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент такого повернення (заліку).
21.5. Обов'язковими для виконання платником податку є тільки акти центрального податкового органу, видані у випадках, прямо передбачених цим Законом, та зареєстровані Міністерством юстиції України.
Стаття 22. Прикінцеві положення
22.1. Ввести в дію Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" з 1 липня 1997 року.
22.2. Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" застосовується під час розрахунків з бюджетом починаючи з доходів і витрат, які отримані і проведені з 1 липня 1997 року. При цьому балансові збитки платників податку, що виникли за результатами господарської діяльності з 1 січня 1997 року до моменту набрання чинності цим Законом, включаються до складу валових витрат у порядку, передбаченому статтею 6 цього Закону.
( Пункт 22.2 статті 22 із змінами, внесеними згідно із Законом N 639/97-ВР від 18.11.97 )
22.3. Встановити, що в період з 1 липня 1997 року до 1 січня 2002 року податок на прибуток в розмірі 1,5 відсотка суми нарахованого податку на прибуток зараховується на спеціальний рахунок бюджетів територіальних громад для фінансування житлового будівництва для військовослужбовців, учасників бойових дій в Афганістані та воєнних конфліктів у зарубіжних країнах, членам сімей військовослужбовців, що загинули під час виконання ними службових обов'язків.
Кошти, спрямовані платником податку на будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей, які мають право на отримання житла відповідно до законодавства України, за укладеними до 1 липня 1997 року угодами про інвестування будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей, по яких на 1 липня 1997 року проведені фактичні витрати, враховуються у зменшення податкового зобов'язання такого платника податку, протягом терміну завершення будівництва об'єктів житла, розпочатих до 1 липня 1997 року, але не пізніше терміну, встановленого абзацом першим цього пункту. Порядок бюджетного контролю за використанням таких коштів встановлюється Кабінетом Міністрів України.
( Пункт 22.3 статті 22 доповнено абзацом другим згідно із Законом N 639/97-ВР від 18.11.97 )
У разі здійснення платником податку інвестування будівництва такого житла шляхом передачі матеріальних активів його податкове зобов'язання зменшується на суму вартості таких матеріальних активів за цінами і процедурою, що визначаються за методологією, встановленою Кабінетом Міністрів України.
( Пункт 22.3 статті 22 доповнено абзацом третім згідно із Законом N 639/97-ВР від 18.11.97 )
22.4. Норми амортизації, визначені статтею 8 цього Закону, застосовуються у 1997 році з понижуючим коефіцієнтом 0,7 та у 1998 році з понижуючим коефіцієнтом 0,6.
( Абзац перший пункту 22.4 статті 22 із змінами, внесеними згідно із Законом N 98/98-ВР від 10.02.98 )
Сума амортизаційних відрахувань звітного (податкового) періоду, визначена з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,6 при застосуванні норм амортизації, враховується при визначенні об'єкта оподаткування у порядку, встановленому пунктом 3.1 статті 3 цього Закону.
( Пункт 22.4 статті 22 доповнено абзацом другим згідно із Законом N 269-XIV від 20.11.98 )
Сума приросту податку на прибуток звітного (податкового) періоду, одержана за рахунок зміни понижуючого коефіцієнта з 0,7 до 0,6 при застосуванні норм амортизації, визначається як 30 відсотків від різниці між сумами амортизаційних відрахувань, визначених із застосуванням понижуючих коефіцієнтів 0,7 та 0,6 відповідно, за цей звітний (податковий) період.
( Пункт 22.4 статті 22 доповнено абзацом третім згідно із Законом N 269-XIV від 20.11.98 )
У разі коли за результатами звітного (податкового) періоду сума податку на прибуток підприємств, визначена у встановленому порядку, є більшою або дорівнює сумі приросту податку на прибуток за рахунок зміни понижуючого коефіцієнта при застосуванні норм амортизації, до Державного бюджету України спрямовується частка податку на прибуток, що дорівнює сумі такого приросту за звітний (податковий) період.
( Пункт 22.4 статті 22 доповнено абзацом четвертим згідно із Законом N 269-XIV від 20.11.98 )
У разі коли за результатами звітного (податкового) періоду сума податку на прибуток підприємств є меншою за зазначену суму приросту податку на прибуток, до Державного бюджету України сплачується вся сума податку на прибуток звітного (податкового) періоду.
( Пункт 22.4 статті 22 доповнено абзацом п'ятим згідно із Законом N 269-XIV від 20.11.98 )
При цьому від'ємна різниця між сумою податку на прибуток підприємств за звітний (податковий) період та сумою зазначеного приросту податку на прибуток такого періоду не враховується при обчисленні податкових зобов'язань підприємства з податку на прибуток наступних звітних (податкових) періодів.
( Пункт 22.4 статті 22 доповнено абзацом шостим згідно із Законом N 269-XIV від 20.11.98 )
У випадку коли податок на прибуток підприємств звітного (податкового) періоду дорівнює нулю або якщо об'єкт оподаткування має від'ємне значення, сума приросту податку на прибуток, одержана за рахунок зміни понижуючого коефіцієнта при застосуванні норм амортизації, не нараховується.
( Пункт 22.4 статті 22 доповнено абзацом сьомим згідно із Законом N 269-XIV від 20.11.98 )
Доходи Державного бюджету України, одержані за рахунок зміни понижуючого коефіцієнта при застосуванні норм амортизації, спрямовуються виключно на погашення заборгованості з виплат заробітної плати, пенсій, стипендій та інших соціальних виплат. Використання зазначених коштів на інші потреби забороняється.
( Пункт 22.4 статті 22 доповнено абзацом восьмим згідно із Законом N 269-XIV від 20.11.98 )
До 1 січня 2003 року платники податку - підприємства металургійної (та підприємства інших галузей в частині основних фондів, що використовуються у ливарному виробництві), коксохімічної, хімічної, гірничодобувної промисловості, а також підприємства залізничного транспорту, підприємства - виробники електричної, теплової енергії та водопостачання, на балансі яких перебувають введені в експлуатацію до 1 січня 1993 року основні фонди, що використовуються для здійснення основної діяльності, мають право відносити до складу валових витрат звітного (податкового) року витрати на проведення поліпшень таких основних фондів у розмірі, що не перевищує дев'ять відсотків балансової вартості груп 1 та 3 таких основних фондів на початок звітного (податкового) року. Зазначені основні фонди групи 3 виділяються в окрему підгрупу групи 3 основних фондів, по якій ведеться окремий облік.
Балансова вартість окремої підгрупи групи 3 основних фондів станом на 1 січня 2003 року додається до балансової вартості групи 3 основних фондів.
З 1 січня 2003 року облік балансової вартості групи 3 основних фондів здійснюється у порядку, визначеному статтею 8 цього Закону.
( Пункт 22.4 статті 22 в редакції Закону N 639/97-ВР від18.11.97 )
22.5. Акти законодавства до приведення їх у відповідність із цим Законом застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Встановити, що на період проведення експерименту на території експериментальної економічної зони "Сиваш" сума податку на прибуток підприємств - суб'єктів експериментальної економічної зони "Сиваш", визначена згідно з нормами цього Закону, зменшується на п'ятдесят відсотків у разі використання суми, на яку зменшується податок на прибуток, на реалізацію інвестиційних проектів у межах цієї зони.
( Пункт 22.5 статті 22 в редакції Законів N 639/97-ВР від 18.11.97, N 793/97-ВР від 30.12.97 )
22.6. Запропонувати Президенту України привести чинні нормативні акти, видані Президентом України, у відповідність з цим Законом.
22.7. Штрафні санкції, які можуть бути накладені на платників податку у зв'язку з порушенням нормативних актів Кабінету Міністрів України або центрального податкового органу, виданих протягом строків, передбачених цією статтею, у випадках, прямо передбачених цим Законом, починають застосовуватися до таких платників податку за наслідками податкового періоду, наступного за податковим періодом, протягом якого були оприлюднені такі акти.
Планові перевірки платників податку щодо застосування норм цього Закону здійснюються у порядку, передбаченому законодавством, починаючи з 1 лютого 1998 року.
( Пункт 22.7 статті 22 доповнено абзацом другим згідно із Законом N 639/97-ВР від 18.11.97 )
22.8. Балансова вартість основних фондів, які згідно зі статтею 8 цього Закону підпадають під визначення груп 1, 2 та 3, введених в експлуатацію до набрання чинності цим Законом, визначається на рівні їх залишкової вартості за станом на момент набрання чинності цим Законом з включенням їх до відповідної групи основних фондів з метою подальшої амортизації.
( Пункт 22.8 статті 22 із змінами, внесеними згідно із Законом N 639/97-ВР від 18.11.97 )
22.9. Балансова вартість нематеріальних активів, що введені в експлуатацію до набрання чинності цим Законом, визначається на рівні їх первісної балансової вартості за станом на момент набрання чинності цим Законом та підлягає подальшій амортизації.
( Пункт 22.9 статті 22 із змінами, внесеними згідно із Законом N639/97-ВР від 18.11.97 )
22.10. Балансова вартість витрат, пов'язаних з видобутком корисних копалин, які підпадають під визначення статті 9 цього Закону та включених до балансу платника податку до набрання чинності цим Законом, визначається як їх залишкова балансова вартість за станом на момент набрання чинності цим Законом та підлягає подальшій амортизації.
( Пункт 22.10 статті 22 із змінами, внесеними згідно із Законом N 639/97-ВР від 18.11.97 )
22.11. Для родовищ, частково розроблених на момент набрання чинності цим Законом, загальний розрахунковий обсяг видобутку корисних копалин визначається на рівні залишкових запасів родовища, за станом на момент набрання чинності цим Законом.
22.12. Норми пункту 12.1 цього Закону не поширюються на заборгованість, що виникла у зв'язку із затримкою в оплаті товарів (робіт, послуг), проданих (відвантажених, наданих, виконаних) до набрання чинності цим Законом.
22.13. На перехідний період встановлюються такі нормативи формування страхового резерву відносно сукупного розміру боргових вимог банків згідно з підпунктом 12.2.3 цієї статті: 40 відсотків до 31 грудня 1999 року включно; 30 відсотків до 31 грудня 2001 року включно; 20 відсотків починаючи з 1 січня 2002 року.
22.14. Датою збільшення валових доходів платника податку для товарів (робіт, послуг), відвантажених (виконаних, наданих) до набрання чинності цим Законом, по яких не проведена оплата їх вартості покупцями, є дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок платника податку в оплату таких товарів (робіт, послуг), крім платників податку, які застосовують порядок, за яким виручка від реалізації продукції (робіт, послуг) визначається за вартістю відвантаженої продукції (виконаних робіт, наданих послуг), що зазначена в оформлених для сплати покупцем розрахункових документах.
Витрати платників податку, що відносяться до складу валових витрат згідно з цим Законом, здійснені до 1 липня 1997 року і не віднесені на собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) на 1 липня 1997 року, по залишках готової продукції на складах і товарах (роботах, послугах), відвантажених (виконаних, наданих), а для торговельних організацій по товарних залишках, включаючи торгові націнки, і не оплачених покупцями до 1 липня 1997 року, включаються до валових витрат по даті продажу таких товарів (робіт, послуг).
( Пункт 22.14 статті 22 доповнено абзацом другим згідно із Законом N 639/97-ВР від 18.11.97 )
Інші витрати виробництва (обігу), здійснені до 1 липня 1997 року, включаються до складу валових витрат звітних (податкових) періодів 1997 року.
( Пункт 22.14 статті 22 доповнено абзацом третім згідно із Законом N 639/97-ВР від 18.11.97 )
Порядок віднесення витрат платника податку, зазначених у абзацах другому, третьому цього пункту, до складу його валових витрат визначається Міністерством фінансів України з урахуванням положень цього Закону.
( Пункт 22.14 статті 22 доповнено абзацом четвертим згідно із Законом N 639/97-ВР від 18.11.97 )
22.15. Датою збільшення валових доходів та валових витрат по фінансових кредитах, що надані банківськими установами до набрання чинності цим Законом, є дата сплати процентів по таких кредитах позичальником.
22.16. Оподаткування доходів, одержаних від володіння державними цінними паперами і облігаціями місцевих позик, проводиться по державних цінних паперах і облігаціях місцевих позик, що придбані платником податку після набрання чинності цим Законом.
( Пункт 22.16 статті 22 в редакції Закону N 639/97-ВР від 18.11.97 )
22.17. Стаття 14 цього Закону щодо виробників сільськогосподарської продукції застосовується для оподаткування доходів починаючи з підсумків діяльності за 1998 рік.
Підприємства, основною діяльністю яких є виробництво сільськогосподарської продукції, податок на прибуток, визначений за результатами господарської діяльності з 1 липня 1997 року по 31 грудня 1997 року згідно з нормами цього Закону, до бюджету не сплачують.
( Пункт 22.17 статті 22 доповнено абзацом другим згідно із Законом N 793/97-ВР від 30.12.97 )
Декларація про прибуток за зазначений період подається такими підприємствами до 1 квітня 1998 року.
( Пункт 22.17 статті 22 доповнено абзацом третім згідно із Законом N 793/97-ВР від 30.12.97 )
22.18. Норми пунктів 5.7, 5.8, 7.14 цього Закону набирають чинності після прийняття відповідних законів. Норми пункту 6.3 застосовуються починаючи з 1 січня 1999 року.
( Пункт 22.18 статті 22 із змінами, внесеними згідно із Законом N 639/97-ВР від 18.11.97 )
22.19. Курсові різниці, накопичені у звітних періодах, до моменту набрання чинності цим Законом списуються без подальшого відображення в балансі та без урахування у визначенні фінансових результатів господарювання чи податкових зобов'язань платника податку.
( Пункт 22.19 статті 22 в редакції Закону N 639/97-ВР від 18.11.97 )
22.20. У зв'язку з введенням обов'язкової реєстрації постійних представництв нерезидентів в якості платників податку державна реєстрація таких постійних представництв нерезидентів з моменту набрання чинності цим Законом не застосовується у тому числі в Міністерстві зовнішніх економічних зв'язків та торгівлі України або інших органах державної влади.
( Пункт 22.20 статті 22 із змінами, внесеними згідно із Законом N 639/97-ВР від 18.11.97 )
22.21. Тимчасово до 1 січня 2008 року для підприємств по виробництву автомобілів і запасних частин до них, що мають інвестицію (у тому числі іноземну) виключно в грошовій формі, що становить суму, еквівалентну не менше 150 мільйонам доларів США за офіційним валютним курсом Національного банку України на день внесення такої інвестиції до їх статутного фонду, яка зареєстрована у встановленому законодавством порядку, встановлюються такі особливості оподаткування їх прибутку:
22.21.1. Податковим періодом для них вважається звітний податковий рік;
22.21.2. Валові доходи і валові витрати підприємства, отримані (сплачені) протягом звітного податкового року, підлягають індексуванню виходячи з офіційного індексу інфляції за період від місяця, наступного за місяцем сплати витрат (отримання доходів), до кінця звітного податкового року;
22.21.3. Об'єкт оподаткування, визначений за наслідками звітного податкового року, зменшується на суму коштів, які направляються на погашення кредитів, отриманих для реалізації інвестиційної програми, затвердженої Кабінетом Міністрів України, та реінвестується підприємством у розвиток власного виробництва та виробництво матеріалів і комплектуючих виробів для автомобілебудування, а також на суму нарахованих та сплачених засновникам дивідендів, які реінвестуються ними на ці ж цілі. Рішення про проведення таких реінвестицій має бути прийняте до граничного терміну подання річної податкової декларації до відповідного податкового органу. У разі коли протягом наступного податкового року засновники підприємства скасовують рішення щодо проведення зазначеної реінвестиції або зменшують її обсяги, підприємство зобов'язане визнати прибуток, який дорівнює сумі оголошеної реінвестиції або сумі її зменшення, додати його суму до суми оподаткованого прибутку поточного податкового періоду, а також сплатити пеню у розмірах та за період, визначений законодавством України;
22.21.4. Податок на дивіденди, передбачений підпунктом 7.8.2, не застосовується у разі реінвестування їх у розвиток виробництва матеріалів та комплектуючих виробів для автомобілебудування;
22.21.5. Дія підпункту 5.5.2 не поширюється на підприємства по виробництву автомобілів і запчастин до них, які мають інвестицію (у тому числі іноземну) виключно в грошовій формі, що становить суму, еквівалентну не менше 150 мільйонам доларів США за офіційним валютним курсом Національного банку України на день внесення такої інвестиції до їх статутного фонду, яка зареєстрована у встановленому законодавством порядку строком до 1 січня 2008 року.
( Статтю 22 доповнено пунктом 22.21 згідно із Законом N 535/97-ВРвід 19.09.97 )
22.22. За період до введення у дію Закону України "Про податок на додану вартість" суми податку на додану вартість, сплачені у 1997 році у складі ціни покупних товарів підприємствами, які здійснюють посередницьку та збутову діяльність, включаються до складу валових витрат таких підприємств, а суми податку на додану вартість, отримані цими підприємствами у складі ціни реалізації зазначених товарів, включаються до складу їх валового доходу.
( Статтю 22 доповнено пунктом 22.22 згідно із Законом N 639/97-ВР від 18.11.97 )( Пункт 22.23 статті 22 виключено на підставі Закону N 793/97-ВР від 30.12.97 )
22.23. На період з 1 січня 1999 року до 1 січня 2002 року до валового доходу платника податку не включаються суми коштів, нараховані (отримані) у складі ціни продажу електричної та теплової енергії у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, які спрямовуються на фінансування витрат, пов'язаних із добудовою енергоблоків електростанцій та теплоелектроцентралей України, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зазначені кошти зараховуються на спеціальний рахунок і використовуються виключно на фінансування витрат, пов'язаних з добудовою таких енергоблоків.
Державна податкова адміністрація України встановлює порядок обліку і подання податкової звітності про використання коштів, спрямованих на фінансування витрат, пов'язаних з добудовою енергоблоків електростанцій та теплоелектроцентралей України, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У разі використання зазначених коштів не за цільовим призначенням такі кошти включаються до складу валового доходу платника податку і оподатковуються на загальних підставах.
( Статтю 22 доповнено пунктом 22.23 згідно із Законом N 317-XIV від 16.12.98 )
22.24. Суми амортизаційних відрахувань спрямовуються у повному обсязі на впровадження нових технологій, оновлення та реконструкцію виробництва.
До 10 відсотків амортизаційних відрахувань, нарахованих підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності, може централізуватися у Державному бюджеті України для реалізації заходів щодо структурної перебудови економіки. Конкретний розмір централізованих амортизаційних відрахувань визначається Законом України про Державний бюджет України.
( Статтю 22 доповнено пунктом 22.24 згідно із Законом N 371-XIV від 29.12.98 )
22.25. Кабінету Міністрів України:
розглянути пропозиції щодо особливостей оподаткування інноваційної діяльності і до 1 жовтня 1997 року подати Верховній Раді України відповідні пропозиції з цього питання;
протягом місяця прийняти відповідні рішення для забезпечення реалізації цього Закону, які прямо віднесені цим Законом до його компетенції;
подати до Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів України у відповідність із цим Законом;
протягом місяця привести рішення Уряду у відповідність із цим Законом.
Президент України | Л. КУЧМА |
м.Київ, 28 грудня 1994 року N 334/94-ВР |