Резолюція (80) 2
Комітету міністрів Ради Європи "Утворення групи з співробітництва у боротьбі проти зловживання та незаконного транспортування наркотиків (Група Помпіду)"
ПРИЙНЯТО
Комітетом міністрів
на 317 зустрічі заступників
міністрів
від 27 березня 1980 р.
Представники Бельгії, Данії, Франції, Федеративної республіки Німеччина, Ірландії, Італії, Люксембургу, Нідерландів, Швеції, Туреччини та Об'єднаного Королівства, об'єднані у Комітет Міністрів Ради Європи
з огляду на рішення, прийняті у Стокгольмі 13 листопада 1979 року П'ятою міністерською конференцією Групи Помпіду;
з огляду на Резолюцію (51) 62 Комітету Міністрів стосовно часткових угод;
беручи до уваги рішення, прийняті Комітетом Міністрів на рівні заступників під час їх 317-ї зустрічі з приводу роботи Групи Помпіду у рамках Ради Європи на базі часткової Угоди;
визнаючи необхідним сприяти Групі Помпіду у здійсненні її діяльності з якнайбільшою можливою ефективністю,
вирішили утворити групу співробітництва у боротьбі проти зловживання і незаконного транспортування наркотиків (Група Помпіду).
I. Група Помпіду має на меті всебічне вивчення проблеми зловживання та незаконного транспортування наркотиків.
II. Методи роботи, що застосовувались дотепер Групою, мають бути затверджені у рамках цієї Часткової угоди.
Ці методи наступні:
1) Зустрічі, зокрема, на урядовому рівні, що проводяться, як правило, кожні два роки, але, крім того, в залежності від обставин та нагальності можуть бути зібрані спеціальні зустрічі Групи.
2) Кожна країна має бути представленою на зустрічах або зацікавленим міністром (міністрами) або міністром, який має доручення уряду координувати дії міністерств, які займаються проблемами наркотиків. Для кожної країни призначається постійний представник, що відповідає за підготовку зустрічей міністрів шляхом здійснення персонального зв'язку з міністром (міністрами), що займаються цим питанням; він може використовувати допомогу експертів.
3) Постійні представники країн та експерти зустрічаються двічі під час інтервалів між зустрічами міністрів з метою точного застосування прийнятих директив і підготовки наступних зустрічей згідно наданих мандатів.
Їхні обов'язки, у зв'язку з цим, включають:
- складення порядку денного та тем обговорення міністерської зустрічі, що має відбутись;
- збирання матеріалів, необхідних для приготування базових документів;
- обмін інформацією, пов'язаною з останніми досягненнями у країнах-учасницях, пов'язаних з предметом угоди, який розглядався міністрами на попередній зустрічі;
4) Група вирішує питання публікування розроблених документів постійними представниками, так само як і прийнятих нею резолюцій.
5) Мови, що вживаються під час зустрічей: німецька, англійська, французька, італійська, голландська, шведська і турецька.
6) Документи зустрічі видаються англійською і французькою мовами.
III. Країни не члени Ради Європи можуть приєднатись до Групи за умови одноголосної згоди всіх країн - членів Групи.
IV. Секретаріат Ради Європи забезпечує секретаріат групи наступним:
1. Підготовка та розповсюдження документів зустрічей на урядовому рівні та на рівні постійних представників.
2. Скликання зустрічей.
3. Матеріальне забезпечення зустрічей групи на урядовому рівні, які мають відбуватись кожні два роки у Страсбурзькій штаб-квартирі Ради Європи або в одній з країн-учасниць за вибором.
4. Матеріальне забезпечення зустрічей на рівні постійних представників, які збираються, по необхідності, дві зустрічі у інтервал між зустрічами на урядовому рівні і теж відбуваються у Страсбурзькій штаб-квартирі Ради Європи.
5. Переклад документів Групи на англійську або французьку.
6. Забезпечення Групи усім необхідним для її функціонування.
7. Підготовка та поширення висновків зустрічей Групи.
V. Кошти, що витрачатимуться на функціонування групи у рамках вищезгаданої Часткової угоди розподіляються таким чином:
1. Витрати на подорож та щоденні витрати учасників зустрічей групи (міністрів, постійних кореспондентів та експертів) відбуваються коштом кожної країни - учасниці даної Групи.
2. Витрати, що стосуються матеріального забезпечення проведення зустрічей на урядовому рівні у іншому місці, крім Ради Європи, покладаються на країну, що запрошує.
3. Спільні витрати секретаріату (документи, персонал, усний та письмовий переклад, інші специфічні витрати, пов'язані із забезпеченням функціонування групи) здійснюються з бюджету Часткової угоди, заснованого країнами - членами Групи та який регламентується у тому ж порядку, що й інші бюджети Ради Європи.