МІНІСТЕРСТВО СОЦІАЛЬНОЇ ПОЛІТИКИ УКРАЇНИ
НАКАЗ
29.01.2016 № 58 |
Зареєстровано в Міністерстві
юстиції України
17 лютого 2016 р.
за № 247/28377
Про затвердження Державного стандарту паліативного догляду
( Із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства соціальної політики № 147 від 11.05.2022 )
Відповідно до абзацу чотирнадцятого статті 1 Закону України "Про соціальні послуги", пункту 7 Плану заходів на 2013-2016 роки щодо реалізації Стратегії реформування системи надання соціальних послуг, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року № 208-р, з метою організації надання соціальних послуг з паліативного догляду НАКАЗУЮ:
1. Затвердити Державний стандарт паліативного догляду, що додається.
2. Управлінню у справах людей похилого віку та надання соціальних послуг (Суліма О.В.) забезпечити подання цього наказу в установленому порядку на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України.
3. Цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування.
4. Контроль за виконанням цього наказу покласти на заступника Міністра В. Мущиніна.
Міністр | П. Розенко |
ЗАТВЕРДЖЕНО
Наказ
Міністерства соціальної політики
України
29.01.2016 № 58
Зареєстровано в Міністерстві
юстиції України
17 лютого 2016 р.
за № 247/28377
ДЕРЖАВНИЙ СТАНДАРТ
паліативного догляду
І. Загальні положення
1. Цей Державний стандарт визначає зміст, обсяг, норми і нормативи, умови та порядок надання соціальної послуги з паліативного догляду, показники її якості.
У разі введення надзвичайного або воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, наявності загрози життю чи здоров’ю осіб, визначених в пункті 2 розділу І цього Державного стандарту, соціальна послуга з паліативного догляду може надаватися екстрено (кризово). У такому разі застосовуються спеціальні вимоги до її змісту, обсягу, умов та порядку надання, встановлені в розділі XVII цього Державного стандарту.
( Пункт 1 розділу I доповнено новим абзацом згідно з Наказом Міністерства соціальної політики № 147 від 11.05.2022 )
2. Цей Державний стандарт застосовується для:
організації надання соціальної послуги з паліативного догляду паліативним хворим (особам похилого віку, інвалідам, хворим (із числа осіб працездатного віку на період до встановлення їм групи інвалідності, але не більше ніж чотири місяці)), які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги;
моніторингу й контролю за якістю надання соціальної послуги з паліативного догляду.
3. Соціальна послуга з паліативного догляду в обсягах, визначених цим Державним стандартом, надається безоплатно, за плату або з установленням диференційованої плати.
4. У цьому Державному стандарті терміни вживаються в таких значеннях:
індивідуальний план надання соціальної послуги з паліативного догляду (далі - індивідуальний план) - документ, складений на підставі результатів комплексного визначення та оцінки індивідуальних потреб отримувача соціальної послуги, у якому зазначено заходи, що здійснюватимуться для надання такої послуги, відомості про необхідні ресурси, періодичність і строки виконання, відповідальних виконавців, дані щодо моніторингу результатів та інформація стосовно перегляду індивідуального плану;
моніторинг якості надання соціальної послуги з паліативного догляду -постійний чи періодичний перегляд діяльності суб’єкта, що надає соціальну послугу, з метою оцінювання поточних результатів, виявлення труднощів, визначення проблем, надання рекомендацій для їх усунення, покращення чи удосконалення надання соціальної послуги;
мультидисциплінарна команда - команда, до складу якої включається не менше трьох осіб з числа таких працівників: соціальний працівник, соціальний робітник, медичний працівник, юрисконсульт, психолог, духівник та інші фахівці, які пройшли навчання за тематичними циклами з питань паліативного догляду;
надавач соціальної послуги з паліативного догляду (працівник суб’єкта, що надає соціальну послугу з паліативного догляду) (далі - надавач соціальної послуги) - фахівець у сфері надання соціальних послуг, соціальний робітник або мультидисциплінарна команда, що безпосередньо здійснює заходи, які становлять зміст соціальної послуги з паліативного догляду;
отримувач соціальної послуги з паліативного догляду (далі - отримувач соціальної послуги) - особа з обмеженим прогнозом життя, яка має невиліковні прогресуючі захворювання, що супроводжуються вираженим больовим синдромом, тяжкими розладами життєдіяльності, потребує догляду, психологічної, соціальної, духовної підтримки, користується заходами, які становлять зміст соціальної послуги з паліативного догляду;
паліативний/хоспісний догляд - допомога у самообслуговуванні, спостереження за станом здоров’я, сприяння наданню медичних послуг, допомога в забезпеченні технічними засобами реабілітації, навчання навичкам користування ними, навчання членів сім’ї догляду, представництво інтересів, психологічна підтримка особи та членів її сім’ї, надання інформації з питань соціального захисту населення, допомога в отриманні безоплатної правової допомоги, організація та підтримка груп самодопомоги;
соціальна послуга з паліативного догляду (далі - соціальна послуга) - комплекс заходів, що здійснюються протягом робочого дня суб’єкта, який надає соціальну послугу, спрямованих на створення умов забезпечення життєдіяльності осіб, які частково або повністю втратили здатність до самообслуговування, є паліативними хворими;
суб’єкт, що надає соціальну послугу з паліативного догляду (далі - суб’єкт, що надає соціальну послугу), - підприємства, установи, організації, заклади незалежно від форм власності та господарювання, фізичні особи - підприємці, які відповідають Критеріям діяльності суб’єктів, що надають соціальні послуги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2012 року № 1039;
Інші терміни у цьому Державному стандарті застосовуються у значеннях, наведених у Сімейному кодексі України, Законах України "Про соціальні послуги", "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" та інших нормативно-правових актах.
ІІ. Загальні підходи щодо організації та надання соціальної послуги
1. Підставою для отримання соціальної послуги є звернення (заява) потенційного отримувача соціальної послуги, та/або члена його сім’ї, та/або законного представника отримувача соціальної послуги до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій або органу місцевого самоврядування (далі - структурний підрозділ з питань соціального захисту населення) чи суб’єкта, що надає соціальну послугу.
2. Рішення про надання соціальної послуги чи відмову в її наданні приймається суб’єктом, що надає соціальну послугу, протягом 14 календарних днів з дати звернення (подання заяви) потенційним отримувачем соціальної послуги, та/або членом його сім’ї, та/або законним представником отримувача соціальної послуги з урахуванням ступеня індивідуальних потреб потенційного отримувача соціальної послуги, що визначається згідно з таблицею 1 додатка 1 до цього Державного стандарту.
Сума балів, за якою визначають ступінь індивідуальних потреб потенційного отримувача соціальної послуги, має становити:
за місцем проживання потенційного отримувача соціальної послуги (вдома) протягом робочого часу - не менше ніж 12 балів та не більше ніж 100 балів;
у приміщенні суб’єкта, що надає соціальну послугу, з наданням місця постійного проживання - від 1 до 54 балів;
у приміщенні суб’єкта, що надає соціальну послугу, протягом робочого часу (у формі консультацій) - сума балів не встановлюється.
3. Проведення комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб потенційного отримувача соціальної послуги здійснюється впродовж 10 календарних днів з дати звернення (подання заяви) потенційним отримувачем соціальної послуги, та/або членом його сім’ї, та/або законним представником отримувача соціальної послуги.
4. Суб’єкт, що надає соціальну послугу, може відмовити в її наданні, якщо за наявних ресурсів він не здатний задовольнити індивідуальні потреби отримувача соціальної послуги.
Відмова повинна супроводжуватися письмовим поясненням причини відмови та довідковою інформацією про можливість отримати таку послугу в іншого суб’єкта, що надає соціальну послугу.
5. Підставою для припинення надання соціальної послуги є:
1) письмова відмова отримувача соціальної послуги, та/або члена його сім’ї, та/або законного представника отримувача соціальної послуги;
2) перенаправлення отримувача соціальної послуги до інших установ або закладів для постійного перебування;
3) зміна місця проживання/перебування отримувача соціальної послуги;
4) невиконання умов договору про надання соціальної послуги та письмове попередження про можливість відмови у її наданні;
5) наявність медичних протипоказань для надання соціальної послуги, зокрема:
хронічних захворювань у фазі загострення, які потребують лікування чи спостереження в умовах відповідних відділень закладів охорони здоров’я;
психічних і гострих інфекційних захворювань, які становлять небезпеку для оточуючих і персоналу та потребують лікування у відповідних закладах охорони здоров’я;
гострих хірургічних станів та станів після оперативного втручання, які внаслідок існуючої патології можуть потребувати реанімаційних заходів чи спостереження і лікування в умовах інтенсивної терапії;
6) смерть отримувача соціальної послуги.
ІІІ. Визначення індивідуальних потреб
1. Соціальна послуга надається суб’єктом, що надає соціальну послугу, після здійснення первинного комплексного визначення індивідуальних потреб потенційного отримувача соціальної послуги, складення індивідуального плану та укладення договору про надання соціальної послуги.
2. Форма визначення індивідуальних потреб потенційного отримувача соціальної послуги розробляється суб’єктом, що надає соціальну послугу, з урахуванням його спеціалізації.
Визначення індивідуальних потреб отримувача соціальної послуги здійснюється соціальним працівником, членами мультидисциплінарної команди (за потреби) із залученням отримувача соціальної послуги, та/або члена його сім’ї, та/або законного представника отримувача соціальної послуги.
Визначення індивідуальних потреб потенційного отримувача соціальної послуги здійснюється з урахуванням ступеня його індивідуальних потреб. Ступінь індивідуальної потреби отримувача соціальної послуги в її наданні визначається на основі шкали оцінки можливості виконання елементарних дій та шкали оцінки можливості виконання складних дій, наведених відповідно в таблицях 2 та 3 додатка 1 до цього Державного стандарту.
3. Результати визначення індивідуальних потреб отримувача соціальної послуги є підставою для складання/перегляду індивідуального плану та укладання договору про надання соціальної послуги.
4. Через 30 днів з початку надання соціальної послуги соціальним працівником, членами мультидисциплінарної команди (за потреби) проводиться повторне визначення індивідуальних потреб отримувача соціальної послуги з метою коригування індивідуального плану (за потреби).
Надалі повторне визначення індивідуальних потреб отримувача соціальної послуги здійснюється один раз на півроку.
ІV. Складання індивідуального плану надання соціальної послуги
1. Індивідуальний план є основою для надання соціальної послуги та ґрунтується на результатах визначення індивідуальних потреб потенційного отримувача соціальної послуги.
2. Індивідуальний план складається та узгоджується з кожним потенційним отримувачем соціальної послуги, та/або членом його сім’ї, та/або законним представником отримувача соціальної послуги і суб’єктом, що надає соціальну послугу;
Індивідуальний план складається за формою згідно з додатком 2 до цього Державного стандарту у двох примірниках і підписується потенційним отримувачем соціальної послуги, та/або членом його сім’ї, та/або законним представником отримувача соціальної послуги і суб’єктом, що надає соціальну послугу.
Один примірник індивідуального плану надається потенційному отримувачеві соціальної послуги, та/або члену його сім’ї, та/або законному представникові отримувача соціальної послуги, інший - залишається у суб’єкта, що надає соціальну послугу.
3. Структура індивідуального плану має включати:
загальні відомості про потенційного отримувача соціальної послуги;
заходи, що здійснюються при наданні соціальної послуги, згідно з пунктом 1 розділу VІІІ цього Державного стандарту;
періодичність і строк виконання заходів;
відомості про виконавців заходів;
дані щодо моніторингу результатів надання соціальної послуги та перегляду індивідуального плану (за потреби).
4. Індивідуальний план переглядається надавачем соціальної послуги разом з отримувачем соціальної послуги, та/або членом його сім’ї, та/або законним представником отримувача соціальної послуги через 30 днів з початку її надання та надалі коригується відповідно до потреби отримувача соціальної послуги.
V. Укладання договору про надання соціальної послуги
1. З кожним отримувачем соціальної послуги, та/або членом його сім’ї, та/або законним представником отримувача соціальної послуги протягом 5 днів з дати прийняття рішення про надання соціальної послуги укладається договір про її надання.
2. У договорі зазначаються:
соціальна послуга, її обсяг, зміст, вимоги до якості, строк надання;
отримувач соціальної послуги, відомості щодо вартості соціальної послуги;
умови договору;
права, обов’язки та відповідальність сторін;
порядок внесення змін до договору про надання соціальної послуги та припинення його дії тощо.
3. Договір про надання соціальної послуги укладається за участю потенційного отримувача соціальної послуги, та/або члена його сім’ї (у разі необхідності до складання договору залучаються члени сім’ї отримувача соціальної послуги), та/або його законного представника.
4. Договір про надання соціальної послуги підписується отримувачем соціальної послуги, та/або членом його сім’ї (у разі залучення членів сім’ї до складання договору), та/або законним представником отримувача соціальної послуги і представником суб’єкта, що надає соціальну послугу. Кожна зі сторін отримує один примірник договору.
5. Договір про надання соціальної послуги може переглядатись за потреби.
VI. Місце та строки надання соціальної послуги
1. Соціальна послуга надається:
за місцем проживання отримувача соціальної послуги (вдома) протягом робочого часу;
у приміщенні суб’єкта, що надає соціальну послугу, з наданням місця постійного проживання;
у приміщенні суб’єкта, що надає соціальну послугу, протягом робочого часу (у формі консультацій).
2. Соціальна послуга за місцем проживання отримувача соціальної послуги (вдома) може надаватись постійно (ІІІ група рухової активності - 2 рази на тиждень, ІV група рухової активності - 3 рази на тиждень, V група рухової активності - 5 разів на тиждень), періодично (2 рази на місяць), тимчасово (визначений у договорі період).
3. Строки надання соціальної послуги узгоджуються з отримувачем соціальної послуги, та/або членом його сім’ї, та/або законним представником отримувача соціальної послуги після проведення комплексного визначення індивідуальних потреб отримувача соціальної послуги та зазначаються у договорі про надання соціальної послуги.
VIІ. Принципи надання соціальної послуги
1. Доступність соціальної послуги:
суб’єкт, що надає соціальну послугу, вживає заходів щодо інформування потенційних отримувачів соціальної послуги, та/або членів їхніх сімей, та/або законних представників отримувачів соціальної послуги про соціальну послугу, порядок звернення за її наданням, порядок та умови її надання. Інформація для отримувачів соціальної послуги розміщується на спеціальних стендах у доступному місці в приміщенні суб’єкта, що надає соціальну послугу, в інших місцях, де можуть перебувати потенційні отримувачі соціальної послуги, на сайті суб’єкта, що надає соціальну послугу, висвітлюється в засобах масової інформації тощо.
2. Незалежність отримувача соціальної послуги:
надавачі соціальної послуги застосовують індивідуальний підхід (з урахуванням фізичного та психічного стану отримувачів соціальної послуги) незалежно від раси, національності, культури, релігії, віку, статі, соціального статусу, релігійних та політичних переконань отримувачів соціальної послуги;
отримувачі соціальної послуги, та/або члени їхніх сімей, та/або законні представники отримувача соціальної послуги повинні бути поінформовані про свої права, обов’язки, можливість отримання альтернативних послуг у громаді, самостійного прийняття рішень щодо вирішення кризової ситуації, а також про державні й громадські організації, до повноважень яких належить забезпечення захисту прав людини.
3. Захист і безпека отримувачів соціальної послуги:
надавач соціальної послуги провадить свою діяльність з повагою до гідності отримувачів соціальної послуги, не допускаючи негуманних і дискримінаційних дій щодо них;
отримувачам соціальної послуги, та/або членам їхніх сімей, та/або законним представникам отримувачів соціальної послуги надається інформація про порядок оскарження непрофесійних дій чи бездіяльності надавача соціальної послуги;
отримувачі соціальної послуги, та/або члени їхніх сімей, та/або законні представники отримувача соціальної послуги інформуються про відповідальність згідно з чинним законодавством у разі застосування ними фізичного чи іншого насильства щодо надавача соціальної послуги.
4. Конфіденційність інформації:
суб’єкт, що надає соціальну послугу, вживає заходів щодо захисту персональних даних відповідно до вимог Закону України "Про захист персональних даних", конфіденційної інформації щодо отримувачів соціальної послуги;
отримувачі соціальної послуги, та/або члени їхніх сімей, та/або законні представники отримувачів соціальної послуги в обов’язковому порядку ознайомлюються із заходами з дотримання принципу конфіденційності;
надавачі соціальної послуги інформують отримувачів соціальної послуги, та/або членів їхніх сімей, та/або законних представників отримувачів соціальної послуги щодо нерозголошення отриманої ними конфіденційної інформації.
VIІІ. Зміст соціальної послуги
1. Основні заходи, що становлять зміст соціальної послуги, передбачають:
1) для отримувачів соціальної послуги ІV та V груп рухової активності за місцем проживання (вдома):
організацію денного відпочинку (сну) (за потреби);
допомогу у веденні домашнього господарства;
допомогу у самообслуговуванні;
навчання навичкам самообслуговування;
надання допомоги у догляді за особистими речами, зовнішнім виглядом;
допомогу при пересуванні по квартирі;
допомогу в організації взаємодії з іншими фахівцями та службами;
надання інформації з питань соціального захисту населення;
допомогу в отриманні безоплатної правової допомоги;
допомогу в оформленні документів, внесенні платежів;
спостереження за станом здоров’я отримувача соціальної послуги відповідно до медичних показань і рекомендацій;
надання психологічної підтримки та рекомендацій стосовно режиму харчування, який відповідає стану здоров’я та системі лікування;
сприяння в наданні медичних послуг, проведення медичних процедур відповідно до рекомендацій лікаря;
допомогу в обробленні присадибних ділянок для сільської місцевості (площа оброблення присадибних ділянок визначається окремо для кожного конкретного випадку, але не більше ніж 0,02 гектара) (за потреби);
допомогу в забезпеченні технічними засобами реабілітації, гігієнічними засобами, навчання навичкам користування ними;
сприяння в організації денної зайнятості (читання книг, журналів, газет, допомога в написанні й прочитанні листів) (за потреби);
сприяння в транспортуванні отримувача соціальної послуги;
сприяння в підтриманні контактів із соціальними мережами, членами сім’ї та/або законними представниками отримувача соціальної послуги;
сприяння в отриманні інших соціальних послуг і консультацій фахівців відповідно до виявлених потреб;
супроводження на прогулянку;
сприяння в дотриманні релігійних традицій (за потреби);
2) для отримувачів соціальної послуги ІV та V груп рухової активності у приміщенні суб’єкта, що надає соціальну послугу, з наданням місця постійного проживання:
створення умов для проживання;
організацію харчування й допомогу у прийомі їжі;
організацію денного відпочинку (сну) (за потреби);
допомогу в догляді за особистими речами, зовнішнім виглядом;
допомогу у самообслуговуванні;
навчання навичкам самообслуговування;
допомогу при пересуванні в приміщенні;
допомогу в організації взаємодії з іншими фахівцями та службами;
надання інформації з питань соціального захисту населення;
допомогу в отриманні безоплатної правової допомоги;
допомогу в оформленні документів, внесення платежів;
спостереження за станом здоров’я отримувача соціальної послуги відповідно до медичних показань та рекомендацій;
надання психологічної підтримки та рекомендацій стосовно режиму харчування, який відповідає стану здоров’я та системі лікування;
сприяння в наданні медичних послуг, проведення медичних процедур відповідно до рекомендацій лікаря;
допомогу в забезпеченні технічними засобами реабілітації, гігієнічними засобами, навчання навичкам користування ними;
сприяння в організації денної зайнятості (читання книг, журналів, газет, допомога в написанні й прочитанні листів);
сприяння у транспортуванні отримувача соціальної послуги;
сприяння у підтриманні контактів із соціальними мережами, законними представниками;
сприяння в отриманні інших соціальних послуг та консультацій фахівців відповідно до виявлених потреб;
супроводження на прогулянку;
сприяння в дотриманні релігійних традицій (за потреби);
3) для членів сімей (законних представників, осіб, що забезпечують догляд) отримувачів соціальної послуги в приміщенні суб’єкта, що надає соціальну послугу, протягом робочого дня (у формі консультацій):
організацію соціально-психологічної допомоги членам родини отримувача соціальної послуги;
консультування щодо основ паліативного догляду за хворою людиною;
навчання навичкам догляду за тяжкохворими;
консультування та інформування щодо наявних гігієнічних засобів, медичного та реабілітаційного обладнання, які необхідно використовувати при наданні паліативної допомоги в домашніх умовах;
психологічну підтримку з метою контролю депресії, розпачу та інших розладів психічного здоров’я;
соціально-правові консультації щодо прав громадян з особливими потребами.
2. Зміст та обсяг соціальної послуги, що складається із вищезазначених заходів, для кожного отримувача соціальної послуги визначаються індивідуально залежно від ступеня індивідуальної потреби отримувача соціальної послуги і зазначаються в договорі про надання соціальної послуги.
Орієнтовний час, необхідний для виконання кожного заходу, що становить зміст соціальної послуги, наведено в додатку 3 до цього Державного стандарту.
ІХ. Використання ресурсів під час організації надання соціальної послуги
1. Суб’єкт, що надає соціальну послугу, забезпечує необхідну кількість працівників відповідно до потреб отримувачів соціальної послуги згідно зі штатним розписом.
2. Безпосереднє надання соціальної послуги здійснюють надавачі соціальної послуги.
Суб’єкт, що надає соціальну послугу, у разі потреби може залучати до надання соціальної послуги інших фахівців, зокрема психологів, реабілітологів, юристів, медичних працівників або осіб, які пройшли відповідне навчання.
Для виконання заходів, визначених в індивідуальному плані та договорі про надання соціальної послуги, суб’єкт, що надає соціальну послугу, на договірних засадах може залучати інші підприємства, установи, організації тощо, які в свою чергу вживають заходів щодо захисту персональних даних відповідно до вимог Закону України "Про захист персональних даних", конфіденційної інформації щодо отримувачів соціальної послуги.
3. Працівники, що надають соціальну послугу, повинні володіти необхідними знаннями й навичками відповідно до кваліфікаційних вимог, визначених у Випуску 80 "Соціальні послуги" Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 14 жовтня 2005 року № 324.
4. Суб’єкт, що надає соціальну послугу, вживає стосовно надавачів такої послуги заходів щодо:
підвищення кваліфікації;
формального та неформального професійного навчання;
проведення атестації;
забезпечення впровадження діагностичних, профілактичних та реабілітаційно-лікувальних заходів з метою запобігання розвитку у працівників суб’єкта, що надає соціальну послугу, синдрому професійного (емоційного) вигорання.
5. Суб’єкт, що надає соціальну послугу, розробляє і затверджує посадові інструкції надавачів соціальної послуги.
6. Надавач соціальної послуги повинен проходити обов’язкові профілактичні медичні огляди відповідно до законодавства.
Х. Приміщення та обладнання
1. Суб’єкт, що надає соціальну послугу, забезпечує наявність необхідної кількості приміщень для здійснення заходів з надання соціальної послуги (кімнати для проживання отримувачів соціальної послуги, для проведення санітарно-гігієнічних процедур з дотриманням вимог щодо приватності, для персоналу тощо).
2. Приміщення суб’єкта, що надає соціальну послугу, мають відповідати санітарним і протипожежним вимогам, бути забезпечені гарячим і холодним безперебійним водопостачанням та водовідведенням, освітленням, опаленням згідно з вимогами чинного законодавства, обладнані засобами безперешкодного доступу для осіб з обмеженими можливостями відповідно до державних будівельних норм.
3. Суб’єкт, що надає соціальну послугу, для забезпечення виконання заходів з надання цієї послуги повинен мати:
твердий та м’який інвентар (меблі, спецодяг, взуття тощо);
транспорт (за потреби), пристосований для перевезення отримувачів соціальної послуги, зокрема до закладів охорони здоров’я тощо.
4. Суб’єкт, що надає соціальну послугу, забезпечує надавачів соціальної послуги робочим місцем, обладнанням, інвентарем, витратними матеріалами та робочим одягом, взуттям, проїзними квитками (або грошовою компенсацією за їх придбання), необхідними для виконання посадових обов’язків.
ХІ. Інформаційно-методичне забезпечення організації та надання соціальної послуги
1. Суб’єкт, що надає соціальну послугу, організовує інформаційно-методичне забезпечення своєї діяльності, зокрема забезпечує своїх працівників нормативно-правовими актами, методичними та іншими матеріалами з питань надання соціальних послуг.
2. Суб’єкт, що надає соціальну послугу, створює можливості для підвищення кваліфікації надавачів соціальної послуги, зокрема щодо обміну досвідом надавачів соціальної послуги з іншими суб’єктами надання соціальної послуги.
ХІІ. Взаємодія з іншими суб’єктами, що надають соціальну послугу
Суб’єкт, що надає соціальну послугу, організовує виконання заходів з надання цієї соціальної послуги із залученням (за потреби та на договірній основі) інших підприємств, установ, організацій та закладів.
ХІІІ. Оцінка ефективності надання соціальної послуги
1. Ефективність надання соціальної послуги визначається під час зовнішнього та внутрішнього оцінювання якості зазначеної соціальної послуги.
2. Суб’єкт, що надає соціальну послугу, здійснює опитування отримувачів соціальної послуги, та/або членів їхніх сімей, та/або їхніх законних представників з метою отримання відгуків стосовно організації та надання соціальної послуги.
Результати опитувань обговорюються під час проведення аналізу діяльності суб’єкта, що надає соціальну послугу, та надавачів соціальної послуги і враховуються у подальшій роботі з метою вдосконалення своєї діяльності, підвищення ефективності та якості соціальної послуги.
ХІV. Документація щодо організації процесу надання соціальної послуги
Суб’єкт, що надає соціальну послугу, здійснює свою діяльність відповідно до установчих документів (положень, статутів), цивільно-правових договорів (для фізичних осіб - підприємців).
Документація ведеться, оформлюється та зберігається відповідно до вимог чинного законодавства.
ХV. Механізми оцінки дотримання цього Державного стандарту
1. Діяльність суб’єкта, що надає соціальну послугу, підлягає внутрішній та зовнішній оцінці.
Для проведення внутрішньої та зовнішньої оцінки якості надання соціальної послуги застосовуються показники якості соціальної послуги, наведені в додатку 4 до цього Державного стандарту.
Результати проведення внутрішньої та зовнішньої оцінки якості надання соціальної послуги оприлюднюються і поширюються серед отримувачів соціальної послуги, членів їхніх сімей, законних представників, населення адміністративно-територіальної одиниці, де здійснює свою діяльність суб’єкт, що надає соціальну послугу.
2. Суб’єкт, що надає соціальну послугу, не рідше ніж один раз на рік проводить внутрішнє оцінювання своєї діяльності щодо відповідності соціальної послуги, яка ним надається, вимогам цього Державного стандарту та вживає заходів для усунення виявлених недоліків.
3. До процедури проведення оцінювання залучаються надавачі соціальної послуги, отримувачі соціальної послуги, та/або члени їхніх сімей, та/або законні представники отримувачів соціальної послуги.
З цією метою розробляється й упроваджується процедура консультування отримувачів соціальної послуги, членів їхніх сімей, законних представників щодо відповідності обсягу, змісту, умов і порядку надання соціальної послуги вимогам, зазначеним у цьому Державному стандарті.
4. Суб’єкти, що надають соціальну послугу, підлягають зовнішньому оцінюванню, що здійснюється місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами відповідно до законодавства.
Суб’єкт, що надає соціальну послугу, вживає заходів щодо:
інформування отримувачів соціальної послуги, та/або членів їхніх сімей, та/або законних представників отримувачів соціальної послуги про проведення та результати зовнішнього оцінювання діяльності суб’єкта, що надає соціальну послугу;
забезпечення безперешкодного доступу отримувачів соціальної послуги, та/або членів їхніх сімей, та/або законних представників отримувачів соціальної послуги до органу, що здійснює зовнішнє оцінювання.
ХVІ. Фінансово-економічне обґрунтування вартості соціальної послуги
Вартість соціальної послуги розраховується з урахуванням її собівартості, адміністративних витрат і податку на додану вартість відповідно до законодавства.
Вартість соціальної послуги, що надається за рахунок коштів місцевих бюджетів, формується з урахуванням фінансових можливостей відповідних місцевих бюджетів.
ХVII. Особливості надання соціальної послуги екстрено (кризово) в умовах надзвичайного або воєнного стану
1. Соціальна послуга надається екстрено (кризово) після здійснення оцінки ситуації, в якій перебуває отримувач соціальної послуги, яка проводиться за його зверненням (письмовим або усним) протягом однієї доби з дати одержання відповідного звернення. За результатами оцінки складається акт про надання повнолітній особі соціальних послуг екстрено (кризово) за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 18 квітня 2022 року № 135, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 12 травня 2022 року за № 512/37848 (далі - акт), у якому визначається перелік першочергових заходів в межах надання соціальної послуги денного догляду. Акт формується протягом місяця з початку надання соціальної послуги. За результатами роботи в акті зазначається інформація про необхідність продовження надання соціальної послуги, про що повідомляється структурний підрозділ з питань соціального захисту із направленням одного примірника акта.
2. Підставою для отримання соціальної послуги є рішення про надання соціальної послуги, яке приймається структурним підрозділом з питань соціального захисту населення або суб’єктом, що надає соціальну послугу, відповідно до Закону України "Про соціальні послуги". Рішення приймається невідкладно та протягом однієї доби забезпечується надання соціальної послуги. Строк надання соціальної послуги визначається індивідуально.
3. У разі надання соціальної послуги екстрено (кризово) складання індивідуального плану та укладання договору про надання соціальної послуги не здійснюється.
У разі потреби у продовженні надання соціальної послуги, що надавалась екстрено (кризово), суб’єкт, що надає соціальну послугу, здійснює оцінювання індивідуальних потреб, складає індивідуальний план та укладає договір про її надання.
4. Заходи, що становлять зміст соціальної послуги, визначаються суб’єктом, що надає соціальну послугу, згідно з додатком 3 до цього Державного стандарту та з урахуванням його спроможності забезпечити виконання таких заходів.
5. Суб’єкт, що надає соціальну послугу, у разі нездатності задовольнити потреби отримувача соціальної послуги інформує про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення з метою прийняття рішення про залучення додаткових ресурсів або подальше надання соціальної послуги іншим суб’єктом (за можливості).
6. Суб’єкт, що надає соціальну послугу, у разі потреби може залучати волонтерів до надання соціальної послуги, з якими укладаються договори про надання волонтерської допомоги відповідно до Закону України "Про волонтерську діяльність".
7. Суб’єкт, що надає соціальну послугу, забезпечує підготовку та облаштування захисних споруд цивільного захисту, підвалів або інших приміщень, придатних для укриття отримувачів послуг та надавачів соціальної послуги і безпечного перебування в них, перевірку та забезпечення наявності опалення, водопостачання, електроенергії, забезпечення необхідного запасу продуктів харчування, води, лікарських засобів, засобів гігієни, одягу, взуття тощо.
8. Оцінка якості надання соціальної послуги не проводиться під час дії в Україні або окремих її місцевостях надзвичайного або воєнного стану та протягом трьох місяців після його припинення (скасування).
( Державний стандарт доповнено новим розділом згідно з Наказом Міністерства соціальної політики № 147 від 11.05.2022 )
Начальник| Управління у справах людей похилого віку та надання соціальних послуг | О. Суліма |
Додаток 1
до Державного стандарту
паліативного догляду
(пункт 2 розділу II)
ВИЗНАЧЕННЯ СТУПЕНЯ
індивідуальної потреби отримувача соціальної послуги у наданні соціальної послуги
1. Ступінь індивідуальних потреб отримувача соціальної послуги визначається на підставі оцінки можливостей виконання елементарних та складних дій (табл. 1).
Таблиця 1
Визначення ступеня індивідуальних потреб
2. Можливості виконання отримувачем соціальної послуги різних видів дій для підтримання життєдіяльності визначаються за допомогою анкетування, яке проводиться з використанням шкали оцінки можливості виконання елементарних дій (табл. 2) та шкали оцінки можливості виконання складних дій (табл. 3), за допомогою яких визначають:
залежність від будь-якої сторонньої допомоги (фізичної, словесної, нагляду)*;
можливість самостійно задовольняти свої основні життєві потреби;
ступінь залежності** та передбачуваної тривалості індивідуальної потреби у сторонній допомозі, причини, що її викликають.
3. Ступінь залежності отримувача соціальної послуги від сторонньої допомоги визначається оптимальним для конкретної ситуації методом: опитування отримувача соціальної послуги, членів його сім’ї, законних представників, надавача соціальної послуги; безпосереднє спостереження фахівців за отримувачем соціальної послуги.
4. При застосуванні зазначених шкал вибрані відповіді на запитання повинні відображати реальні дії отримувача соціальної послуги. Оцінювання проводиться на підставі інформації за попередні 24-48 годин (за необхідності проводиться оцінювання за довший період).
5. Шкала оцінки можливості виконання елементарних дій визначає повсякденну діяльність людини за допомогою 10 критеріїв, що стосуються сфери самообслуговування та можливості пересуватися (табл. 2). Оцінка рівня виконання елементарних дій здійснюється за сумою балів, визначених для кожного отримувача соціальної послуги, за кожним із критеріїв цієї шкали. Максимальний результат становить 100 балів, мінімальний - 0 балів.
Таблиця 2
Шкала оцінки можливості виконання елементарних дій